ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/11930/25	

Головуючий суддя І інстанції - Серьогіна О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 в адміністративній справі № 160/11930/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
25.04.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Денисов Олександр Сергійович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області №047350007288 від 14.11.2024 року про відмову у перерахунку пенсії в частині призначення ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати в подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 року по 15.07.2004 року лікарем анестезіологом палати реанімації та інтенсивної терапії, а також з 16.07.2004 року по 09.07.2024 року лікарем анестезіологом відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії відповідно до вимог ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії, а саме, з 09.07.2024 року, з врахуванням збільшеної кількості страхового стажу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області №047350007288 від 14.11.2024 року про відмову у перерахунку пенсії в частині призначення ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. 7, код ЄДРПОУ 21084076) зарахувати в подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 01.01.2004 року по 15.07.2004 року лікарем анестезіологом палати реанімації та інтенсивної терапії, а також з 16.07.2004 року по 09.07.2024 року лікарем анестезіологом відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії відповідно до вимог ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії, а саме з 09.07.2024 року, з врахуванням збільшеної кількості страхового стажу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. 7, код ЄДРПОУ 21084076) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 06.11.2024 року про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з урахуванням висновків суду в даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пенсія позивачу виплачується у розмірах, визначених законодавством, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Також позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якій вказано про те, що Закон України №1058-IV, всупереч твердженням відповідача, не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-ХІІ при обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-ХІІ (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим передбачене статтею 60 Закону № 1788-ХІІ право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. Ці твердження узгоджуються з висновком суду першої інстанції, викладеним в рішенні від 25.08.2025, а також правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22. Таким чином, періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 15.07.2004 лікарем анестезіологом палати реанімації та інтенсивної терапії, а також з 16.07.2004 по 09.07.2024 лікарем анестезіологом відділення анестезіології 3 ліжками для інтенсивної терапії, підлягають зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі, а у зв`язку з цим є необхідність здійснення перерахунку пенсії, з дня її призначення, а саме, з 09.07.2024, з врахуванням збільшеної кількості страхового стажу, та здійсненні повторного розгляду заяви позивача від 06.11.2024 року про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 09.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
06.11.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання одноразової грошової допомоги у розмірі його 10 місячних пенсій, станом на день її призначення.
За принципом екстериторіальності заяву позивача від 06.11.2025 року було розподілено для опрацювання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №047350007288 від 14.11.2024 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії щодо надання одноразової грошової допомоги, оскільки відсутній необхідний страховий стаж на відповідних посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 35 років. Страховий стаж ОСОБА_1 на відповідних посадах становить 30 років 10 місяців.
Також, згідно розрахунку стажу при призначенні пенсії, періоди роботи позивача з 01.01.2004 року по 15.07.2004 року лікарем анестезіологом палати реанімації та інтенсивної терапії, а також з 16.07.2004 року по 09.07.2024 року лікарем анестезіологом відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії не зараховано до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
До набрання чинності Законом України №1058-IV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначались Законом України № 1788-XII.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1788-XII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України № 1788-XII в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу) діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
У примітці 2 Переліку №909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Згідно з Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 № 385 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікувально-профілактичні заклади (лікарняні заклади, багатопрофільні, однопрофільні, спеціалізовані, особливого типу, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади); санітарно-профілактичні заклади; фармацевтичні (аптечні) заклади; інші заклади; заклади медико-соціального захисту; установи/заклади системи соціального захисту населення.
Згідно з приписами статті 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) .
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону України №1788-XII та пункту 1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З копії трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 від 01.04.1983 року слідує, що позивач працював:
Швидка медична допомога м. Кривий Ріг:
- 01.04.1983 року – 05.05.1983 року – фельдшер швидкої невідкладної меддопомоги.
Служба в рядах Радянської армії:
- 08.05.1983 року – 29.05.1985 року.
Швидка медична допомога м. Кривий Ріг:
- 01.06.1985 року – 01.10.1985 року – фельдшер швидкої невідкладної меддопомоги.
Навчання в Дніпропетровському медичному інституті:
- 25.07.1986 року – 26.06.1993 року.
Першотравенська центральна міська лікарня (з 24.02.2003 – Першотравенська міська лікарня; з 03.01.2012 року – КЗ «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради»; з 18.10.2019 – КП «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради»; з 10.01.2020 року – КНП «Першотравенська міська лікарня» Першотравенської міської ради»):
- 02.09.1993 року – 02.07.1995 року – лікар-інтерн;
- 03.07.1995 року – 15.07.2004 року – лікар анестезіолог палати реанімації та інтенсивної терапії;
- 16.07.2004 року – 09.07.2024 року – лікар анестезіолог відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії.
Відповідачем не заперечується точність цих записів.
Також трудовий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, підтверджується копією довідки №01-24/3-806 від 09.07.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Періоди трудового стажу, який повинен бути обрахований у подвійному розмірі підтверджуються, в тому числі, копією довідки №01-24/3-805 від 09.07.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані періоди роботи позивача у реанімаційному закладі охорони здоров`я та відділенні анестезіології підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Так, в обґрунтування відсутності підстав для врахування до страхового стажу позивача періодів її роботи з 01.01.2004 у реанімаційному у закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі відповідач посилається на те, що пільгове обчислення страхового стажу відповідно до статті 60 Закону України № 1788-ХІІ застосовується для обчислення стажу роботи до набрання чинності Законом України №1058-IV, тобто до 01.01.2004.
З приводу вказаних доводів необхідно зазначити, що Закон України №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування статті 60 Закону України №1788-XII при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України №1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим передбачене статтею 60 Закону України № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону України № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. Редакція статті 60 Закону України №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону України №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України №1788-XII та не зупиняє її дію.
Вказані висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 по справі № 689/872/17.
Також зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 11.02.2025 у справі №420/8637/24, у яких Верховний Суд дійшов висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом України №1058-IV.
У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ, вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058-IV. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону №1788-XII, то він мав би виключити із Закону №1788-XII усі інші положення, чого зроблено не було.
В даному випадку відповідачем не оспорюється робота позивача в реанімаційному закладі охорони здоров`я, натомість, як свідчать розрахунки страхового стажу періоди роботи позивача в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 зараховані позивачу в одинарному розмірі без урахування кратності.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 в адміністративній справі № 160/11930/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва