ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/2361/26
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., розглянув спір
за позовом фізичної особи-підприємця Журко Олександра Юрійовича, м. Добропілля, Покровський р-н, Донецька обл. 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро", с. Зоряне, Синельниківський р-н, Дніпропетровська обл. 
про стягнення заборгованості у сумі 41 482 грн 30 коп. 

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:
Фізична особа-підприємець Журко Олександр Юрійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" заборгованість у сумі 41 482 грн 30 коп., з яких: 36 535 грн 50 коп. - основна заборгованість, 1 514 грн 95 коп. - пеня, 1 245 грн 16 коп. - 3% річних, 2 186 грн 69 коп. - інфляційні втрати.
Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди транспортного засобу з екіпажем №ТО-059-СА від 03.07.2025 в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.

Ухвалою суду від 04.05.2026 позовну заяву залишено без руху.
13.05.2026 позивачем через систему "Електронний суд" подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

01.07.2026 від позивача через систему “Електронний суд” надійшла заява про заміну сторони її правонаступником, в якій останній вказує на те, що позивач втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності 08.05.2026, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно із частиною дев`ятою статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном як фізична особа.
З огляду на викладене, вбачаються підстави для заміни позивача – фізичну особа-підприємця Журно Олександра Юрійовича на його правонаступника фізичну особу Журко Олександра Юрійовича.
Однак, враховуючи, що спір виник з господарських відносин щодо виконання договірних зобов`язань, на момент подання позовної заяви позивач мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, то справа підлягає продовженню розгляду в порядку господарського судочинства.

07.07.2026 від позивача через систему “Електронний суд” надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Сторони повідомлені про відкриття провадження у справі № 904/2361/26, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставлення ухвали суду від 18.05.2026 до електронного кабінету позивача та відповідача 18.05.2026.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.
Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:
Предметом доказування у справі є обставини укладання договору оренди транспортного засобу з екіпажем №ТО-059-СА від 03.07.2025, факт надання послуг за вказаним договором, строк оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати за надані послуги. 
03.07.2025 між фізичною особою-підприємцем Журко Олександром Юрійовичем (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (орендар) було укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем №ТО-059-СА від 03.07.2025, відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне користування транспортний засіб(и) разом з екіпажем (далі іменуються - «транспортний засіб»), а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове платне користування транспортний засіб з екіпажем, і зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну штату.
Характеристики транспортного засобу визначаються у Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною (п. 1.2 договору).
Передача транспортного засобу здійснюється за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договору (п. 3.1 договору).
Передача транспортного засобу в оренду, а також повернення з оренди, здійснюється на підставі Актів приймання-передачі (п. 4.1 договору).
Фактичні строки оренди визначаються відповідно до Актів приймання-передачі (п. 4.2 договору).
Орендна плата за Договором становить загальну вартість наданих послуг з оренди, сплачених Орендарем Орендодавцеві протягом дії Договору на підставі актів приймання - передачі наданих послуг. Вартість орендної плати погоджується Сторонами Додатковою угодою до Договору, яка є Його невід`ємною частиною (п. 5.1 договору).
Орендна плата визначається в акті приймання - передачі наданих послуг, що підписується Сторонами протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Його від Орендодавця або в цей же строк направити Орендодавцю обґрунтовану мотивовану відмову від підписання Акту (п. 5.2 договору).
Виплата орендної плати проводиться протягом 20 (двадцяти) банківських днів після підписання Сторонами акту приймання - передачі наданих послуг. Орендар має право достроково сплатити орендну плату на користь Орендодавця (п. 5.3 договору).
Цей Договір набирає чинності з моменту - його підписання уповноваженими особами Сторін та діє до 02.07.2026 року (п. 9.1 договору).
В Додатку №1 від 03.07.2025 до договору сторони зазначили перелік транспортних засобів, що передаються в оренду згідно Договору, а саме DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_1 , DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_2 .
Додатковою угодою №1 від 03.07.2025р. до Договору сторони погодили, що вартість тарифів.

На виконання умов договору Сторонами підписано та скріплено печатками без зауважень:
-акт приймання-передачі транспортного засобу №1 від 09.07.2025р. до Договору відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду транспортний засіб з екіпажем, а саме: DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/ заводський номер НОМЕР_1 , DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_2 ;
-акт приймання-передачі (повернення) транспортного засобу №2 від 25.07.2025р. до Договору відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв з оренди транспортний засіб з екіпажем, а саме: DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_1 , DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/ заводський номер НОМЕР_2 ;
-акт приймання-передачі транспортного засобу №3 від 22.09.2025р. до Договору відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду транспортний засіб з екіпажем, а саме: DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/ заводський номер НОМЕР_1 , DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_2 ;
-акт приймання-передачі (повернення) транспортного засобу №4 від 22.12.2025р. до Договору відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв з оренди транспортний засіб з екіпажем, а саме: DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_1 ;
- акт приймання-передачі (повернення) транспортного засобу №5 від 17.01.2026р. до Договору відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв з оренди транспортний засіб з екіпажем, а саме: DONGFENG DFH 3250A, реєстраційний/заводський номер НОМЕР_2 ;
-акт здачі-приймання послуг №7-Т від 30.11.2025, відповідно до якого Орендодавцем були надані послуги з оренди автотранспорту з водієм на загальну суму 16 097,10 грн. без ПДВ;
-акт здачі-приймання послуг №8-Т від 30.11.2025, відповідно до якого Орендодавцем були надані послуги з оренди автотранспорту з водієм на загальну суму 20 438,40 грн. без ПДВ.
Загальний розмір заборгованості за актами №7-Т від 30.11.2025, №8-Т від 30.11.2025 становить 36 535 грн 50 коп.
Позивач посилається на несвоєчасну та не в повному обсязі оплату наданих послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" у сумі 36 535 грн 50 коп. за спірним договором, що і є причиною виникнення спору. 

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).
Статтями 798, 799 ЦК України передбачено, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу. Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
З урахуванням умов договору строк оплати у розмірі 36 535 грн 50 коп. за договором оренди транспортного засобу з екіпажем №ТО-059-СА від 03.07.2025, є таким що настав.
Відповідач доказів оплати вартості отриманих послуг у розмірі 36 535 грн 50 коп. до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову у цій частині не спростував.
За викладеного позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 36 535 грн 50 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 8.3 договору у разі прострочення здійснення остаточного розрахунку з Орендодавцем щодо сплати орендної плати за оренду, орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується і сплачується за весь строк прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 1 245 грн 16 коп. - 3 % річних за загальний період з 28.08.2025 по 22.04.2026, 2 186 грн 69 коп. - інфляційних втрат за період з 28.08.2025 по 22.04.2026, 1 514 грн 95 коп.- пені за загальний період з 28.08.2025 по 22.04.2026. 
Відповідач контррозрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку не висловив, вимогу не заперечив.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 41 482 грн., з яких: 36 535 грн 50 коп. - основна заборгованість, 1 514 грн 95 коп. - пеня, 1 245 грн 16 коп. - 3% річних, 2 186 грн 69 коп. - інфляційні втрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.
Позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" на свою користь витрати на професійну правову допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.
У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.
Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що між Фізичною особою-підприємцем Журко Олександром Юрійовичем та адвокатом Аксьоновим Сергієм Олександровичем укладено Договір про надання правничої допомоги № 2026/04/22-2 від 22.04.2026, з гідно п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Пунктом 2.2. договору встановлено, що адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги, зокрема: написання та подання позовної заяви щодо стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу з екіпажем №ТО-059-СА від 03.07.2025, укладеного між ФОП Журко О.Ю. і ТОВ "Агрофірма "Схід Агро" з нарахуванням всіх штрафних (пені, інфляційних втрат, 3% річних), а також вчинення будь-яких дій, пов`язаних зі стягненням заборгованості (написання відповіді на відзив, письмових пояснень, у разі необхідності, участь у судових засіданнях, тощо в судах усіх інстанцій).
Відповідно до п. 4.1 вказаного Договору вартість послуг становить 5 000,00 грн.
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору (п. 5.1. договору.)
Відповідно до акту № 1 від 02.07.2026 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 2026/04/22-2 від 22.04.2026 адвокатом надано, а клієнтом прийнято наступні юридичні послуги: Інтерв`ювання клієнта, збір та правовий аналіз інформації, що стосується суті виниклого господарського спору, вивчення та правовий аналіз первинної бухгалтерської документації, підготовка, складення та подання від імені клієнта позовної заяви про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу з екіпажем № ТО-059-СА від 03.07.2025, укладеного між ФОП Журко О.Ю. і ТОВ "Агрофірма "Схід Агро" з нарахуванням всіх штрафних (пені, інфляційних втрат, 3% річних).
Вартість наданих послуг становить 5 000,00 грн.
На підтвердження оплати за надані послуги позивачем долучено до матеріалів справи платіжну інструкцію № 8420-1673-1050-8680 від 03.07.2026 на суму 5 000,00 грн.
За змістом положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74, ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За встановлених обставин щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та участь у судових засіданнях, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн. відповідає принципу співмірності та розумності, є співрозмірною з часом, витраченим на їх надання.
Таким чином, витрати на правову допомогу покладаються на відповідача в розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача у розмірі 2 662 грн 40 коп.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд,- 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (52910, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зоряне, вул. Центральна, буд. 27, ідентифікаційний код 30506220) на користь фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 36 535 грн 50 коп. – основну суму заборгованості, 1 514 грн 95 коп. – пені, 1 245 грн 16 коп. - 3% річних, 2 186 грн 69 коп. - інфляційних втрат, 2 662 грн 40 коп. – судового збору та 5 000 грн 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу. 

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.08.2026.

Суддя І.А. Рудь