Справа № 444/1643/25
Провадження № 2/444/134/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
10 липня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.
секретаря судового засідання Мачіха Г.В.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Мацієвської А.І.,
відповідачки ОСОБА_2 ,
представника відповідачки - адвоката Палєй Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Должанська Жанна Вікторівна, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Шеремета Мар`яна Михайлівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним рішень про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23.12.2020 року, та рішень про відмову у державній реєстрації прав від 06.05.2021 року та від 05.02.2025 року, та зобов`язання до проведення державної реєстрації, -
В С Т А Н О В И В :
В Жовківський районний суд Львівської області 09.05.2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Должанська Жанна Вікторівна, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Шеремета Мар`яна Михайлівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним рішень про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23.12.2020 року, та рішень про відмову у державній реєстрації прав від 06.05.2021 року та від 05.02.2025 року, та зобов`язання до проведення державної реєстрації.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 право власності на 1/2 спадкового майна нині покійного спадкодавця ОСОБА_5 , яке складалося з 1/2 приміщень, відповідно до технічного паспорта, за номерами АДРЕСА_1 та всіх господарських споруд (сараю, літньої кухні, прибудови до літньої кухні, гаражу, вбиральні), та на 1/2 від 1/3 частки даних приміщень, які належали померлій ОСОБА_6 , та згідно із рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 грудня 2013 року було визнано саме за ОСОБА_5 право власності на 1/3 від 1/2 частки даних приміщень.
Дане судове рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку та вступило в законну силу 31 грудня 2024 року, згідно із відміткою на даному рішенні.
Після вступу в законну силу рішення Жовківського районного суду Львівської області позивач звернувся до державного реєстратора Должанської Жанни Вікторівни з відповідною заявою про державну реєстрацію його права власності на частку в даному житловому будинку, але рішенням від 06 лютого 2025 року № 77030214 державного реєстратора прав на нерухоме майно Должанської Жанни Вікторівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради йому відмовлено у проведенні реєстраційних дій.
В даному рішенні вказано, що підставою для відмови в проведенні державної реєстрації є те, що згідно відомостей Державного реєстру прав за вказаним у заяві об`єктом речових прав зареєстровано право власності в цілому за іншим суб`єктом права.
Коли він намагався вияснити за ким конкретно було зареєстровано в цілому право власності на даний житловий будинок, то в ЦНАП йому вручили копію рішення від 06 травня 2021 року № 57996637 про відмову в державній реєстрації прав та обтяжень ОСОБА_7 .
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 грудня 2013 року в цивільній справі № 444/1684/13-ц за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/2 приміщень, згідно технічного паспорта за номерами АДРЕСА_1 , всі господарські споруди (сарай, літня кухня, прибудова до літньої кухні, гараж, вбиральня). В пункті 2 даного рішення, за ОСОБА_5 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/3 приміщень згідно технічного паспорту за номерами 1-5,1-6 у будинку АДРЕСА_2 та всі господарські споруди ( сарай, літня кухня, прибудова до літньої кухні, гараж, вбиральня) від належної 1/2 частки майна померлої ОСОБА_6 приміщень. 
За ОСОБА_3 визнано право власності на приміщення, згідно технічного паспорту, за номерами 1-3 у будинку по АДРЕСА_2 . 
За ОСОБА_2 визнано право власності на частину будинку, загальною площею 45,6 кв. м, зокрема, на приміщення, позначені в технічному паспорті цифрами 1-1,1-2,1-31-4,1-7 в даному житловому будинку АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що він звернувся до ЦНАП про надання йому Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і отримав 05.02.2025 року відповідну довідку, про те, що ще 21 грудня 2020 року державним реєстратором Дорош Мар`яною Михайлівною, Городоцької районної державної адміністрації Львівської області було прийнято рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23.12.2020 року згідно із яким власником будинку АДРЕСА_2 в цілому зареєстрована ОСОБА_2 , хоча в графі «вид спільної власності» є відмітка «спільна часткова», а в графі «додаткові відомості» вказано площу будинку 45,6 кв.м, хоча будинок набагато більшої площі.
Реєстрація була здійснена на підставі документу, поданого для державної реєстрації -рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року.
Позивач зазначає, що він звернувся до адвоката і було зроблено адвокатський запит до Городоцької районної адміністрації Львівської області, але документи повернулися назад, з відміткою: «не знайдено». Тоді адвокат уточнила куди необхідно зробити відповідний запит і нею було зроблено запит до Львівської районної військової адміністрації щодо отримання копії даного рішення державного реєстратора та копій усіх документів, які були підставою для його прийняття.
У відповіді від 01 травня 2025 року, яку адвокатом було отримано 05.05.2025 року Львівської районної військової адміністрації вказано, що витребування, вилучення реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням. 
Позивач зазначає, що він є рідним сином ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , 1978 року народження, та ОСОБА_2 , 1974 року народження, дівоче прізвище якої « ОСОБА_8 », також є рідними дітьми ОСОБА_5 .
Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_9 , 1968 року народження, також є рідною дочкою ОСОБА_5 , і всі вони є співвласниками будинку, згідно із рішенням суду, саме тому вони є третіми особами без самостійних вимог.
У зв`язку з наведеним, позивач просить задовольнити позов та визнати незаконними: 1. рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23 грудня 2020 року; 2. рішення від 06 травня 2021 року про відмову у державній реєстрації прав і обтяжень державного реєстратора Шеремети Мар`яни Михайлівни; 3. рішення від 06 лютого 2025 року № 77030214 державного реєстратора прав на нерухоме майно Должанської Жанни Вікторівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, та зобов`язати відповідача № 2 провести державну реєстрацію його права власності на частку в даному житловому будинку АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді від 21.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі та справу призначено в підготовче судове засідання.
05.08.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, в якому відповідач зазначає, що з матеріалів справи вбачається та визнається самим позивачем, право власності за ОСОБА_2 зареєстровано державним реєстратором Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області – Дорош Мар`яною Михайлівною. Даний державний реєстратор ніколи не перебував та не перебуває у трудових відносинах з управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, а тому управління не може нести відповідальність за дії інших посадових осіб. На підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28.11.2024 у справі №444/1602/24 за заявником визнається право власності, як за спадкоємцем майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідно до відомостей Державного реєстру прав за вказаним у заяві об`єктом речових прав зареєстровано право власності в цілому за іншим суб`єктом прав, а саме - ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, державним реєстратором Должанською Жанною Вікторівною 05.02.2025 прийнято рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії за індексним номером 77030214 на підставу того, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Державним реєстратором виконано лише прямі вимоги Закону щодо належного розгляду заяви про державну реєстрацію прав і не порушено жодних прав позивача. Позивач не зазначив норму Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яку порушив державний реєстратор приймаючи рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії. Враховуючи викладене, вимога позивача про визнання незаконним рішення державного реєстратора є безпідставною та не підлягає до задоволення. Аналогічно безпідставною є вимога про визнання незаконним рішення державного реєстратора Шеремети Мар`яни Михайлівни від 06.05.2021 року за індексним номером 57996637 про відмову у вчиненні реєстраційної дії. Державний реєстратор також встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме згідно відомостей ДРРП зареєстровано право власності на вказаний у заяві житловий будинок вцілому за іншою особою.
Щодо вимоги про зобов`язання державного реєстратора зареєструвати право власності, представник відповідача зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону, втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь- яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.12.2019 року справа №569/4719/16-а, суд установив, що з огляду на положення Конституції України, КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 року по справі №183/2691/16 зазначив, що аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення.
Проведення реєстраційної дії є результатом дотримання відповідного порядку та здійснення певних дій, що визначені нормами діючого законодавства, а відтак зобов`язання у такому випадку відповідача провести реєстраційні дії нерухомого майна фактично є порушенням вказаного законодавчо визначеного порядку та втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Суд не може підміняти собою чи перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень у сфері адміністративного управління. 
За таких обставин, вимога про зобов`язання відповідача зареєструвати право власності не відповідає нормам чинного законодавства та виходить за межі компетенції суду.
Також відповідач зазначає, що вимоги про оскарження відмови у вчиненні реєстраційних дій та визнання відмови протиправною розглядаються у порядку адміністративного судочинства, а не цивільно-процесуального. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18 листопада 2019 року у справі № 808/772/18 зазначила, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Крім того, відповідач звертає увагу суду, що на підставі судового рішення про визнання протиправним рішення державного реєстратора записи у Державному реєстрі прав не вносяться. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону у речові права припиняються у разі: скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення; визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав.
Ураховуючи вищевикладене, відповідач просить в задоволенні позовних вимог пред`явлених до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради – відмовити.
20.08.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 . У відповіді на відзив позивач посилається на те, що відповідачем в даному позові є також ОСОБА_2 , якій незаконно та безпідставно реєстратором Дорош М.М. було оформлено право власності на весь будинок одноособово, та якій було відомо, що їй належить власність не на цілий будинок по АДРЕСА_2 , а лише його частина, тому вимога про скасування права власності на житловий будинок ставиться позивачем саме до рідної сестри ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що оскільки за відповідачкою ОСОБА_2 реєстратором Дорош Л.М. було зареєстровано вцілому право власності на частку в будинку і саме тому в порядку цивільного судочинства позивач звернувся за захистом свого права до суду загальної юрисдикції. Реєстрація була здійснена на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року згідно із яким було декілька співвласників житлового будинку, чим грубо порушено його права, як співвласника будинку. Позивач просить задовольнити його позов. 
Ухвалою суду від 09.10.2025 року витребувано від Львівської районної військової адміністрації копію реєстраційної справи щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень з відкриттям індексного номера 55874890 від 23 грудня 2020 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 права власності в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 13.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд такі задовольнити. 
Представник позивача – адвокат Мацієвська А.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд такі задовольнити. Зазначила, що позов є підставним.
Відповідачка ОСОБА_2  в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила у задоволенні таких відмовити. Зазначила, що у неї є право власності на визначену частку будинку, про це вона повідомляла державному реєстратору. В будинку вона користується тим, що їй визначено згідно з рішенням суду.
Представник відповідачки - адвокат Палєй Ю.А. в судовому засіданні під час розгляду позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні таких відмовити. Додатково зазначив, що вказаного будинку юридично не існує, документів не цей будинок не має. Частина позовних вимог має вирішуватися в порядку іншого судочинства. Вважає, що ОСОБА_2 не має бути відповідачем у справі, оскільки вона нічого незаконного не зробила і не порушила, а відтак, позивачем обрано неналежний спосіб захисту. 
Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Стаття 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 грудня 2013 року (справа №444/1684/13-ц) задоволено позов ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Дублянської міської ради, третіх осіб : Жовківської державної нотаріальної контори, Державної реєстраційної служби Жовківського РУЮ, ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на частку майна подружжя на спадкове майно. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 приміщеннь відповідно до технічного паспорта за номерами 1-5, 1-6 у будинку АДРЕСА_2 всі господарські споруди (сарай, літня кухня, прибудова до літньої кухні, гараж, вбиральня). Визнано за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 право власності на 1/3 приміщень згідно з технічним паспортом за номерами 1-5, 1-6 у будинку АДРЕСА_2 та всі господарські споруди (сарай, літня кухня, прибудова до літньої кухні, гараж, вбиральня) від належної 1/2 частки майна померлої ОСОБА_6 приміщень згідно технічного паспорту за номерами 1 -5, 1-6 у будинку АДРЕСА_2 та всі господарські споруди (сарай, літня кухня, прибудова до літньої кухні, гараж, вбиральня). Визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення відповідно до технічного паспорта за номерами 1-3 згідно з технічним паспортом у будинку АДРЕСА_2 . 
Також вказаним вище рішення суду задоволено позов ОСОБА_2 до Дублянської міської ради , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , третіх осіб Жовківської державної нотаріальної контори, Державної реєстраційної служби Жовківського РУЮ про визнання права власності на частину житлового будинку та визнано за ОСОБА_2 право власності на частину будинку, загальною площею - 45, 6 м. кв., зокрема на приміщення позначені в технічному паспорті цифрами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7 в житловому будинку АДРЕСА_2 .
Вказане рішення суду набрало законної сили 11.02.2014 року.
Крім того, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року (справа №444/1602/24) визнано за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , право власності на 1/2 спадкового майна нині покійного спадкодавця ОСОБА_5 , яке складалося з 1/2 приміщень, згідно з технічним паспортом, за номерами АДРЕСА_1 та всіх господарських споруд ( сараю, літньої кухні, прибудови до літньої кухні, гаражу, вбиральні), та на 1/2 від 1/3 частки даних приміщень, які належали померлій ОСОБА_6 , та згідно із рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 грудня 2013 року було визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 від 1/2 частки даних приміщень.
Зазначене рішення набрало законної сили 31.12.2024 року.
Із наданих на ухвалу суду копій матеріалів реєстраційної справи встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Дорош Мар`яна Михайлівна, Городоцька державна адміністрація Львівської області винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55874890 від 23 грудня 2020 року, а саме: «провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_2 , за суб`єктом: ОСОБА_2 » (арк. спр. 96).
Підставою для винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55874890 від 23 грудня 2020 року була заява, яка подана представником ОСОБА_2 – ОСОБА_11 (арк. спр. 98).
Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2256784546227, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею (кв.м): 81,6, житлова площа (кв.м.: 48,1), знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і державним реєстратором Дорош Мар`яною Михайлівною, Городоцька державна адміністрація Львівської області на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року внесена запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , а саме: форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна частково, розмір частки: 1, додаткові відомості: 45,6 м.кв. (арк. спр. 97). 
Під час розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до державного реєстратора із заявою, яка подана його представником ОСОБА_12 , про реєстрацію за ним права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно Шеремета Мар`яна Михайлівна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, 06 травня 2021 року прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: згідно з відомостями ДРРП, зареєстровано право власності на вказаний у заяві житловий будинок в цілому за іншою особою. Також, відповідно до відомостей ЄДРСР, рішення суду не набрало законної сили (арк. спр. 14).
Крім того, державним реєстратором прав на нерухоме майно Должанська Жанна Вікторівна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, 05 лютого 2025 року прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: відповідно до поданого рішення Жовківського районного суду 444/1602/24 від 28.11.2024 за заявником визнається право власності, як за спадкоємцем майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно відомостей Державного реєстру прав за вказаним у заяві об`єктом речових прав зареєстровано право власності в цілому за іншим суб`єктом права.
Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації є, зокрема, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Згідно з ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Як встановлено з матеріалів справи, державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , здійснена державними реєстратором Дорош М.М. 21.12.2020 року за заявою представника відповідачки ОСОБА_2 – ОСОБА_11 із визначенням розміру частки: 1, на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року.
Позивач звертався до державних реєстраторів про реєстрацію за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , на підставі рішень Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року та 28.11.2024 року, однак йому було відмовлено державними реєстраторами, через те, що за вказаним у заяві об`єктом речових прав зареєстровано право власності в цілому за іншим суб`єктом права, а згідно відомостей ЄДРСР рішення суду не набрало законної сили.
Таким чином, встановлено, що реєстрація житлового будинку за відповідачкою в цілому позбавляє позивача права на реєстрацію його права власності на частину будинку, на підставі наведених вище судових рішень. 
Відтак, порушене право позивача підлягає захисту в спосіб, обраний позивачем, та в межах заявлених позивачем позовних вимог, а саме суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23 грудня 2020 року, а також визнання незаконними рішень від 06 травня 2021 року про відмову у державній реєстрації прав і обтяжень державного реєстратора Шеремети Мар`яни Михайлівни та від 06 лютого 2025 року № 77030214 державного реєстратора прав на нерухоме майно Должанської Жанни Вікторівни, які хоча і приймалися державними реєстраторами із врахуванням вимог чинного законодавства, однак, підставою для прийняття таких рішень стало рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23 грудня 2020 року.
Позивач також просить зобов`язати відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради провести державну реєстрацію його права власності на частку в житловому будинку АДРЕСА_2 . 
Щодо позовних вимог в цій частині суд враховує таке. 
У справі, що розглядається, правовідносини виникли у зв`язку із відмовою державних реєстраторів у державній реєстрації права власності на будинок за позивачем на підставі судових рішень, оскільки державним реєстратором Дорош М.М. 21.12.2020 року здійснена державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в цілому із визначенням розміру частки: 1, за відповідачкою ОСОБА_2 .
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частина перша статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (частина друга вказаної статті).
Частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав.
Наведені приписи законодавства свідчать про те, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення.
За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у позовній вимозі про зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради провести державну реєстрацію права власності позивача на частку в житловому будинку АДРЕСА_2 .
Щодо доводів представника відповідачки адвоката Палєй Ю.А. про те, що ОСОБА_2 не може бути відповідачем у цій справі, оскільки вона скористалася своїм законним правом та зареєструвала належне їй на підставі рішення суду право власності на будинок, то суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки належним відповідачем у даній справі має бути особа, право якої зареєстровано та реєстрація якого оспорюється позивачем. 
Доводи наведені представником відповідачки адвокатом Палєй Ю.А. про те, що даний спір має публічно-правовий характер є безпідставними, оскільки позивачем оспорюється реєстрація права власності за ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_2 , яка здійснена державним реєстратором Дорош М.М. 21.12.2020 року на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року, а тому вказаний спір має приватно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково, визнати незаконними рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23 грудня 2020 року, рішення від 06 травня 2021 року про відмову у державній реєстрації прав і обтяжень державного реєстратора Шеремети Мар`яни Михайлівни, рішення від 06 лютого 2025 року № 77030214 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_13 , а в частині зобов`язати відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради провести державну реєстрацію права власності на частку в житловому будинку АДРЕСА_2 за позивачем відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 79, 81, 82, 89, 229, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 55874890 від 23.12.2020 року.
Визнати незаконним рішення від 06 травня 2021 року про відмову у державній реєстрації прав і обтяжень державного реєстратора Шеремети Мар`яни Михайлівни.
Визнати незаконним рішення від 06 лютого 2025 року № 77030214 державного реєстратора прав на нерухоме майно Должанської Жанни Вікторівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.
В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради провести державну реєстрацію права власності на частку в житловому будинку АДРЕСА_2 – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, юридична адреса: 79040 м.Львів, вул. Городоцька, 299, Львівська область, код ЄДРПОУ 26526811;

Третя особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Должанська Жанна Вікторівна, адреса: 79040 м.Львів, вул. Городоцька, 299, Львівська область;

Третя особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Шеремета Мар`яна Михайлівна, адреса: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 299, Львівська область;

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: росія м.Шаріпово, Красноярський край;

Третя особа: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 13.07.2026 року.

Суддя:         Олещук М. М.