| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/21789/24 Суддя (судді) першої інстанції: Гончарук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Воловика С.В., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про: визнання протиправною та скасування постанови від 15.11.2024 № 676, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення штрафу у сумі 17000 грн. на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що 16.09.2024 посадовими особами відповідача було особисто вручено позивачу повістку № МГ/174892 про явку до відповідача на 19.09.2024 о 09 год. 00 хв. з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та уточнення своїх персональних даних. Водночас, починаючи з 16.09.2024 у позивача було погане самопочуття і враховуючи, що його стан здоров`я погіршувався, 18.09.2024 він звернувся до лікаря у КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради. За результатом огляду в цей же день позивачу відкрили лист непрацездатності № 13770815-2025708915-1 та призначили лікування, що унеможливило його прибуття у дату та час визначений у повістці - на 19.09.2024 о 9 год. 00 хв. 20 вересня 2024 року за результатом повторного прийому у лікаря, лікарняний було закрито. Про вказані обставини разом з підтверджуючими документами позивачем повідомлено відповідача заявою від 23.09.2024. За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 17.10.2024 № 10053 за підписом начальника повідомив про врахування фактів, викладених в заяві. Однак, 14.11.2024 позивачу зателефонувала дільничий офіцер Оболонського управління поліції та повідомила про те, що позивач перебуває в розшуку і вона має доставити його до відповідача. Позивач описав в розмові із дільничим офіцером хронологію подій, в реакцію на що офіцер висловила позивачу прохання прибути до відповідача з тією метою, щоб вона мала технічну можливість зняти розшук. Наступного дня, о 8 годині ранку позивач прибув до відповідача, однак співробітники відповідача, що чергували біля будівлі, повідомили, що по будь яких питаннях необхідно прослідувати до поліклініки № 1 Оболонського району. Вказані співробітники зв`язались по рації з офіцером поліції, яка супроводила позивача на 6 поверх поліклініки № 1 Оболонського району, де в подальшому з ним спілкувалась офіцер адміністративного відділення. Останньою, відносно позивача було складено протокол від 15.11.2024 № 676. В подальшому офіцер адміністративного відділення попросила позивача зачекати в коридорі і через короткий час винесла йому для вручення копію вже оформленої постанови від 15.11.2024 № 676 про накладення на позивача штрафу у сумі 17 000 грн.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача, керівнику ІНФОРМАЦІЯ_1 не передавались, адже знаходились на 6 поверсі поліклініки № 1 Оболонського району за адресою АДРЕСА_1 , натомість офіційною адресою місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_1 є АДРЕСА_2 . Окрім того, протокол, шляхом вручення якого позивача фактично і мали запросити на розгляд справи про адміністративне правопорушення, містить прочерки в графі «о __ годині __ хвилин», чим підтверджується та обставина, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ніхто не призначав та, як наслідок, ніхто не проводив, обмежившись формальним оформленням спірної постанови. 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що 
- враховуючи повідомлення позивача відповідача про неможливість явки за викликом по повістці на 19.09.2024 у зв`язку із наявність поважної причини визначеної п. 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, враховуючи приписи п. 24 вказаного Порядку, позивач зобов`язаний був з`явитися до відповідача не пізніше 25.09.2024;
- обов`язку щодо явки до відповідача у термін визначений п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, після звернення з повідомленням про неможливість явки у визначений повісткою термін, позивачем виконано не було. Вищевказана обставина позивачем не спростовується;
- будь-які обставини, пов`язані із особою військовозобов`язаного, у тому числі наявність відстрочки від мобілізації та військової служби, не позбавляють таку особу від обов`язку прибути за викликом до відповідача у встановлений у повістці строк або строк визначений п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- в частині тверджень позивача щодо невідповідності складених протоколу та постанови вимогам, то останні не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не доводяться позивачем;
- у протоколі про адміністративне правопорушення позивачем не зазначається про наявність будь яких зауважень до його змісту та форми.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
- саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210-1 КУпАП, покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду, визначеної статтею 278 КУпАП;
- позивач не заперечує факту отримання повістки № МГ/174892 особисто 16.09.2024, водночас вважає за необхідне відмітити, що в повістці не зазначено конкретної мети виклику, що не відповідає вимогам частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 29 Порядку №560;
- метою виклику згідно повістки № МГ/174892 вказано: проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів;
- позивач вчасно уточнив свої персональні дані (13.07.2024), що підтверджується витягом з додатку «Резерв+». Окрім того, на момент винесення оскаржуваної постанови позивач мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання). Позивач принагідно примічає, що згідно з пунктом 63 Порядку № 560 військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 676 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також 15.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову № 676, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до норм ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення мають міститися інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу, та відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.
Згідно із ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Колегія суддів зазначає, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Зі змісту спірної постанови № 676 від 15.11.2024 убачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стала неявка останнього за викликом до відповідача у строк, що не перевищує семи календарних днів після повідомлення про неможливість з`явитися у триденний термін після визначеної у повістці дати 19.09.2024.
Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі - Порядок).
Відповідно до приписів п. п. 23, 24 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
16.09.2024 позивачем отримано повістку № МГ/174892 про виклик до відповідача на 19.09.2024 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та уточнення своїх персональних даних.
24 вересня 2024 року позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направлено заяву, в якій останній повідомив про неможливість явки за повісткою 19.09.2024 у зв`язку з поганим самопочуттям, наявністю листа непрацездатності № 13770815-2025708915-1 виданим КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради та призначеним лікуванням.
Крім цього, у заяві позивач посилається на наявність відстрочки на підставі бронювання та як наслідок просив відкликати отриману ним повістку № МГ/174892.
Відповідно до листа відповідача від 17.10.2024 № 10053, позивача повідомлено про те, що заява про неможливість прибуття за викликом розглянута та викладені у ній факти враховано.
Згідно п.63 Порядку військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом.
Враховуючи те, що позивач на момент його виклику до відповідача мав діючу відстрочку від призову на військову службу, що підтверджується інформацією з системи «ІНФОРМАЦІЯ_3», викопіювання з якої міститься у матеріалах справи, то позивач не міг бути направлений на медичний огляд до завершення строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який на момент складання повістки № МГ/174892 від 16.09.2024 року не сплив.
Згідно примітки статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, стосовно уточнення яких саме персональних даних позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 та які неможливо отримати держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно п.3 ч.2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, способом захисту у даній категорії справ є саме скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а не визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити частково.
Враховуючи задоволення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору.
Керуючись статтями 243, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2026 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.
Скасувати постанову від 15.11.2024 № 676, винесену ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення штрафу у сумі 17000 грн. на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП - закрити.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути з за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1332 (одна тисяча триста тридцять дві) гривні 32 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 08 вересня 2026 року.