ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2029/26 Справа № 185/4885/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самоткан Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 липня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 27 березня 2026 року о 13 год. 50 хв., на автодорозі Т0408 км., яка проходить в Павлоградському районі Дніпропетровській області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi «Outlander» н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконався в тому, що це буде безпечно та його дії не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen «Transporter» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, ліворуч від нього. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР, за що ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. (Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 625614 від 27 березня 2026 року).
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та стягнуто судовий збір.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Бабаскін К.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- судом першої інстанції було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки суд не забезпечив підключення учасників до відеоконференції, не відклав розгляд справи та не вжив жодних заходів для забезпечення реалізації права на захист;
-неповнота судового розгляду;
-висновки суду побудовані на припущеннях;
-суд не надав належної оцінки доводам сторони захисту, а саме у письмовому клопотанні було наведено детальний аналіз схеми ДТП, параметрів дороги, ширини транспортних засобів та розташування осипу уламків.
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та захисник Бабаскін К.С., до суду апеляційної інстанції не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено без їх участі. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги захисника Бабаскіна К.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2026 року захисником Бабаскіним К.С. було подано клопотання про проведення всіх судових засідань у справі № 185/4885/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Разом із тим судове засідання 21 травня 2026 року було проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. У постанові суд зазначив лише, що вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не забезпечив їх участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та не навів мотивів розгляду справи без їх участі. Це є підставою для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, у межах якого ОСОБА_1 та його захисник можуть реалізувати свої процесуальні права, зокрема надати суду апеляційної інстанції пояснення, заявити клопотання, подати додаткові докази, висловити свої доводи та заперечення, а також скористатися іншими правами, передбаченими законом.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №625614;
-схемою місця ДТП від 27 березня 2026 року;
-фототаблицею, в якій зображено механічні пошкодження автомобілів та покриття дороги, з якої вбачається, що вибоїни розташовані на дорожньому покритті по всій ширині правої смуги;
-поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких останній зазначає, що під час руху у своїй полосі виконував маневр з метою об`їзду дорожньої перешкоди у вигляді вибоїни, стверджує, що при цьому автомобіль рухався по правій полосі руху, на зустрічну смугу не виїздив;
-поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких останній зазначає, що рухаючись по автодорозі, почав здійснювати обгін автомобіля Mitsubishi «Outlander», який рухався попереду, з увімкнутим покажчиком лівого повороту, коли знаходився паралельно з зазначеним автомобілем, відчув удар в бік свого авто.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 10.1. ПДР України передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не дають підстав для скасування постанови.
Доводи щодо неповноти судового розгляду є безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, суд дослідив усі наявні у справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення учасників пригоди та інші матеріали справи, після чого надав їм оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП. Сам по собі факт незгоди сторони захисту з оцінкою доказів не свідчить про неповноту судового розгляду.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду побудовані на припущеннях. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на сукупності досліджених доказів, яким надано належну оцінку.
Твердження про неналежну оцінку технічного аналізу схеми дорожньо-транспортної пригоди, параметрів дороги, ширини транспортних засобів та розташування осипу уламків також не знайшли свого підтвердження.
Судом першої інстанції було досліджено характер дорожнього покриття, у тому числі наявність вибоїн, та надано оцінку можливості їх об`їзду. При цьому висновки суду зроблено на підставі досліджених доказів.
Посилання захисника на виконаний ним технічний аналіз дій водіїв, локалізації місця зіткнення, осипу уламків та траєкторії руху транспортних засобів також не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Зазначені висновки є результатом власних розрахунків захисника, які не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. При цьому матеріали справи не містять відомостей про габаритні розміри транспортних засобів, а наведені у клопотанні технічні характеристики отримані із загальнодоступних джерел мережі Інтернет та не є вихідними даними, встановленими під час розгляду справи.
Крім того, твердження захисника про те, що місце первинного контакту транспортних засобів визначається виключно за місцем локалізації осипу уламків, є його власним висновком, який не підтверджений схемою ДТП, у якій такі відомості відсутні, чи висновком судового експерта, чи спеціаліста.
Сторона захисту не надала суду висновку автотехнічної експертизи, не заявляла клопотань про її призначення, а також не надала інших доказів, які б підтверджували правильність наведених розрахунків. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не поклав їх в основу свого рішення та здійснив оцінку доказів відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі наявних у справі матеріалів.
Наведені захисником розрахунки фактично зводяться до альтернативної інтерпретації обставин дорожньо-транспортної пригоди та не спростовують встановленого судом першої інстанції факту порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України під час виконання маневру зміни напрямку руху.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права або про недоведеність вини.
З огляду на викладене, сукупність доказів у справі — схема місця ДТП, письмові пояснення та протокол про адміністративне правопорушення — є достатньою для висновку про те, що ОСОБА_1  порушив вимоги пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав належну оцінку доказам.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпосередньою причиною виникнення даного ДТП та його наслідків стало недотримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1  п. 10.1. ПДР України.
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив в судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та прийняв мотивоване законне рішення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
У контексті вищенаведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:
Поновити захиснику Бабаскіну К.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , строк для подання апеляційної скарги на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко