ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року | Справа №160/35634/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «ТАІНА-А» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «ТАІНА-А» (пров. Гайовий, буд. 3, м. Дніпро, 49115, код ЄДРПОУ 20207625) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49600, код ЄДРПОУ ВП 44118658) в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВКФ «ТАІНА А» за період з 01.01.2015 по 31.12.2023 роки згідно наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській від 30.06.2025 №4241-п та складання акту про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки №3509/04-36-07-13-04/20207625 від 13.08.2025 року;
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.10.2025 року №0565720713 про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 30290,96 грн. та №0621320713 від 14.11.2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 225240,67 гривень, які прийняті на підставі акта позапланової невиїзної документальної перевірки №3509/04-36-07-13-04/20207625 від 13.08.2025 року.
ТОВ ВКФ «ТАІНА-А» не погоджується із прийнятими податковими повідомленнямирішеннями, вважає, що вони не відповідають вимогам Податкового кодексу України та прийняті з порушенням вимог податкового законодавства з огляду на те, що позапланова документальна перевірка щодо нарахування податку на нерухоме майно призначена ГУ ДПС у Дніпропетровській області та проведена незаконно, нарахування податкових зобовязань та штрафних санкцій здійснені податковим органомбез врахування строку позовної давності, акт перевірки не містить обставин та обґрунтованих висновків щодо наявності у Позивача вини у формі умислу щодо несплати податку на нерухоме майно, що вплинуло на безпідставне застосування до Позивача штрафних санкцій за ст. 123 ПКУ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «ТАІНА-А» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Справу призначено до розгляду порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.
08.01.2026 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано відзив проти позову, в якому відповідачем проти позову заперечується в повному обсязі з огляду на наступне. В межах дослідження поданої звітності та доперевірочного аналізу (на підставі інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (детальна) від 25.06.2025 №432842148 та (актуальна) від 25.06.2025 №432842064) було встановлено фактичне заниження площі об`єкта оподаткування, що і досліджувалося в ході проведення перевірки. Предмет дослідження камеральної перевірки, як різновиду податкових перевірок, який передбачає дослідження податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, не містить можливості для дослідження первинних документі, документів, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що з огляду на встановлені доперевірочним аналізом було необхідним, з метою встановлення обставин, які декларуванню занижених показників площі об`єкта оподаткування. Фактично, сама сутність тих фактів, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, які були встановлені в ході дослідження поданої звітності та доперевірочного аналізу, обґрунтовувала необхідність проведення саме документальної перевірки, так як підтвердження/спростування фактів, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства (в частині визначення належного розміру площі об`єкта оподаткування) передбачала дослідження певної документації, інформації з державних реєстрів, що в цілому неможливо при проведенні камеральної перевірки. З огляду на викладене зазначають, що ними не вчинялось протиправних дій при проведенні перевірки, її висновки є повністю обгрунтованими, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2026 року у задоволенні клопотання Дніпровської міської ради про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі №160/35634/25 відмовлено. 
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного Українивстановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Головним державним інспектором відділу перевірок у галузі виробництва хімічної продукції управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Оленою ОРЛОВОЮ, згідно наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській від 30.06.2025 №4241-п, «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВКФ «ТАІНА А» (код ЄДРПОУ 20207625)» на підставі п. 191.1 ст. 191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4, п. 78.1 ст. 78, ст. 79, Податкового кодексу України, від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ ВКФ «ТАІНА А» (код ЄДРПОУ 20207625) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2015 по 31.12.2023 роки. 
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВКФ «ТАІНА А» (код ЄДРПОУ 20207625), ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт перевірки №3509/04-36-07-13-04/20207625 від 13.08.2025 року, яким встановлено порушення пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.3.1 пп266. 3.3 п. 266.3, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: ТОВ ВКФ «ТАІНА А» (код ЄДРПОУ 20207625) занизило податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за перевіряємий період всього у сумі - 302 320,59 грн., в тому числі: 2015 рік -6360,40 грн. 2016 рік -10808,37 грн., 2017 рік -29398,40 грн., 2018 рік -35420,62 грн., 2019 рік -39 701,92 грн., 2020 рік - 34557,40 грн. 2021 рік -47892,0 грн. 2022 рік - 55373,50 грн. 2023 рік - 42807,98 грн. 
Під час проведення перевірки, Відповідачем бралась до уваги інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (детальна) від 25.06.2025 №432842148 та (актуальна) від 25.06.2025 №432842064, згідно яких ТОВ ВКФ «ТАІНА А» (код ЄДРПОУ 20207625), є (було) власником об`єктів нерухомого майна: 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 497457512101, розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 40А а саме: нежитлове прим, в літ. А-4 частина будівлі гуртожитку, загальною площею 272,1 кв.м., об`єкт житлової нерухомості: Ні. Дата державної реєстрації права власності 23.10.2014; 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 496394612101, розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 40А а саме: нежитлове прим, загальною площею 303 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості. Дата державної реєстрації права власності 23.10.2014; 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 496385012101, розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 40А а саме: нежитлове прим., загальною площею 123,2 кв.м., об`єкт житлової нерухомості: Ні. Дата державної реєстрації права власності 23.10.2014; 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 496320012101, розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 40А, а саме: нежитлове прим., загальною площею 731,8 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості. Дата державної реєстрації права власності 23.10.2014; 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1047230, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме нежитлове приміщення площею 506,8 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості. Дата державної реєстрації права власності 14.05.2003.
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10874736, розташований за адресою: м. -Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 40А а саме: нежитлове прим., загальною площею (280,9 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості. Дата державної реєстрації права власності 25.05.2005; 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17829653, розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Кірова, буд 10/12 прим. 163, а саме: магазин непродовольчих товарів, загальною площею 641,8 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості. Дата державної реєстрації права власності 22.02.2007. 
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 496371212101, розташований за адресою: м. Дніпро, вуд. Курчатова, буд. 4, прим. 86, а саме: приміщення № 86 (магазин №199), загальною площею 384,5 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості. Дата державної реєстрації права власності 23.10.2014. 
На підставі вищевказаного акту ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення – рішення : 
-від 13.10.2025 року № 0565720713 прозбільшеннясумигрошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 30290,96 (тридцять тисяч двісті дев`яносто гривень 96 копійок), в тому числі: сума основного боргу складає 25820,00 грн. , штрафна санкція – 4470,36грн. 
До цього податкового повідомлення-рішення увійшли обєкти під реєстраційними номерами: №1524121812101 загальною площею 426,4 кв.м., речове право припинено 06.08.2019р. № 1047230 загальною площею 506,8 кв.м., що знаходяться, за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпро вулиця Червоногірська, будинок 106. 
-від 13.10.2025 року № 0565750713 про збільшеннясумигрошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 228 990,67 (двісті двадцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 67 копійок), в тому числі: сума основного боргу складає 200703,55 грн. , штрафна санкція – 28287,12 грн. 
До цього податкового повідомлення-рішення увійшли обєкти під реєстраційними номерами: №497457512101 загальною площею 272,10 кв.м., №496394612101 загальною площею 303,00 кв.м., №496385012101 загальною площею 123,2 кв.м., № 496320012101 загальною площею 731,8 кв.м., №10874736 загальною площею 731,8 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 . 
По нежитлових приміщеннях: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17829653, розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Кірова, буд 10/12 прим. 163, а саме: магазин непродовольчих товарів, загальною площею 641,8 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості, дата державної реєстрації права власності 22.02.2007 та реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 496371212101, розташований за адресою: м. Дніпро, вуд. Курчатова, буд. 4, прим. 86, а саме: приміщення № 86 (магазин №199), загальною площею 384,5 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості, дата державної реєстрації права власності 23.10.2014 – не донараховувались податкові зобовязання, оскільки під час перевірки не виявлено розбіжностей у декларуванні та сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку. 
Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 13.10.2025 року № 0565720713 та № 056575071, відповідно до ст.56 Податкового кодексу України, оскаржив їх в адміністративному порядку до ДПС України. 
За результатами розгляду скарги, ДПС України прийнято рішення від 12.11.2025 р. №32520/6/77-00-06-03-02-06 про часткове задоволення скарги, а саме : частково скасовано скасування податкове повідомлення-рішення (надалі- ППР) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.10.2025 №0565750713 у частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 3 000,00 грн та застосування штрафу у сумі 750,00 грн, в іншій частині ППР ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.10.2025 №0565750713 та ППР ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.10.2025 №0565720713 залишено без змін. 
Рішення про результати розгляду скарги отримано товариством 18.12.2025 року, що підтверджується долученими до позовної заяви копією квитанції та трекінгом відстеження листа з сайту АТ «Укрпошта». 
Внаслідок часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0565750713, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.11.2025 року №0621320713 про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 225 240,67 (двісті двадцять п`ять тисяч двісті сорок гривень 67 копійок). 
Податкове повідомлення-рішення від 14.11.2025 року №0621320713 отримане Позивачем засобами поштового звязку і оскаржується у терміни, визначені ст. 56 ПКУ. Таким чином, предметом судового розгляду у даній справі є податкові повідомлення – рішення від 13.10.2025 року № 0565720713 про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 30290,96грн. та №0621320713 від 14.11.2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 225 240,67 грн.
Вважаючи протиправними податкові повідомлення – рішення та дії податкового органу щодо проведення перевірки, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України).
Предметом спірних правовідносин є правомірність прийнятих внаслідок проведення податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки господарської діяльності ТОВ ВКФ «Таіна-А» податковими повідомленнями-рішеннями. При цьому, позивач заперечує проти таких висновків контролюючого органу та вважає, що правильність нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюється податковим органом у формі проведення камеральних перевірок, звірок даних у строк – протягом 30 днів з моменту подання річної декларації, а не шляхом проведення позапланової перевірки, як було здійснено ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим результати такої перевірки є незаконними, а тому така перевірка не може створювати будь-яких правових наслідків, зокрема, у вигляді донарахування грошових зобов`язань, нарахування штрафних фінансових санкцій відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Так, відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно вимог пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 ПК України, згідно якої, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
При цьому, зазначені вище положення податкового законодавства не дають підстави вважати, що законодавець ототожнює такі поняття як "вручення" та "надіслання" наказу в розумінні належного повідомлення про проведення перевірки.
Невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, і завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.
Так, вимога, яку Податковий кодекс України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує з чітко зазначеними в статті 17 цього Кодексу правами платника податків, а саме:
- право бути присутнім під час проведення перевірок;
- право подавати письмові звернення щодо проведення замість документальної невиїзної перевірки - документальну виїзну.
Подібні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 06 серпня 2019 року у справі №520/8681/18.
Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 також зазначає, що відповідно до пункту 79.3 статті 79 ПК присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. Незважаючи на необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній все ж має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК, відповідно до якого платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом. За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (пункт 79.5 статті 79 ПКУ).
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 вказала, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
Крім того, у наведеній постанові також звертається увага на те, що у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки, істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені Податковим кодексом України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.
Згідно постанов Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі №640/32377/20, від 25 травня 2023 року у справі №640/32632/20, від 10 жовтня 2023 року у справі №640/3156/21, від 19 листопада 2024 року у справі №640/10280/20, від 31 травня 2024 року у справі №826/306/15, невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про невиїзну перевірку до початку її проведення призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).
Таким чином, Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 ПКУ дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків.
Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.
Зміст висновків наведених постанов також свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд переходити не може.
Оцінюючи доводи позивача щодо обрання невірного правового режиму проведення перевірки податковим органом, суд зауважує, що особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Правовий аналіз викладеного дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.
Водночас дослідження правильності нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки може здійснюватися на підставі камеральних та документальних перевірок, вид перевірки повинен обиратися контролюючим органом на підставі аналізу фактів, які можуть свідчити про податкове правопорушення та з урахування обсягу предмету (документів та/або інформації, що необхідні для проведення перевірки).
З огляду на викладене суд не враховує наведені доводи позивача в обгрунтування протиправності проведеної податкової перевірки.
Також, відносно доводів позивача про неналежне повідомлення щодо податкової перевірки суд зазаначає, що дійсно, в акті перевірки №3509/04-36-07-13/20207625 від 13.08.2025 зазначено, що копію наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.06.2025 №4241-п, та письмове повідомлення від 30.06.2025 №1040 з датою початку перевірки надіслано 30.06.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою ТОВ ТД "Технопром" (код ЄДРПОУ 32650818)» пров. Гайовий, буд. З м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Україна, 49115. 
Разом з тим, з метою підтвердження належного направлення копій наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.06.2025 №4241-п та письмового повідомлення від 30.06.2025 №1040 на адресу ТОВ «ВКФ «ТАІНА-А» і надано копію корінця рекомендованого поштового відправлення №0601164592913, яким зазначені документи направлялися. 
Копія зазначеного рекомендованого поштового відправлення №0601164592913 підтверджує направлення вищезгаданих документів на адресу саме Позивача.
Також у відзиві проти позову відповідачем підтверджується даний факт та зазначено, про наявність технічної помилки в описовій частині акту, що жодним чином не може нівелювати надані до матеріалів справи докази на підтвердження наказу про проведенення перевірки.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи суд не може констатувати, що зазаначені у позові порушення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області знайшли своє відображення у наданих доказах, а отже дії відповідача при проведенні зазначеної перевірки є правомірними.
Щодо правомірності винесення оскржуваних податкових повідомлень – рішень, суд зазначає про наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПКУ платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.
У розумінні п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Згідно пп.266.3.1 - 266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Таким чином, з вказаних норм у їх сукупності слідує, що об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Разом із тим, підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачає, що саме власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (фізичні та юридичні особи) є платниками цього податку.
Для обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган використовує: (1) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; або (2) відомості з оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документи на право власності; або (3) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документів, наданих платником, у сукупності.
Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Відповідно до п.266.7.5 ПКУ платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/ об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. 
Сплата податку на нерухомість від юридичних надходить рівними авансовими платежами, 4 рази на рік: до 30 квітня за 1 квартал; до 30 липня за 2 квартал; до 30 жовтня за 3 квартал; до 30 січня наступного року за 4 квартал (попереднього року). 
Положеннями п. 266.10.3. ст. 266 ПКУ чітко передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу. 
Відповідно до п.102.1. ст. 102 ПКУ контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно ( без призначення позапланової перевірки) визначити суму грошових зобов`язань у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу. 
Отже, по місцевих податках, по яким подається річна звітність, обчислення строку нарахування грошових зобовязань починається з дня, наступного за граничним строком сплати місцевих податків, тобто після 30 січня наступного року після звітного. 
З огляду на те, що з податку на нерухоме майно спочатку подається річна декларація, а потім протягом року проводиться сплата задекларованих авансових сум податку, строк 1095 днів, в межах якого може бути здійснена перевірка сплати податку у 2018-2023 роки, обчислюється виходячи із граничного строку сплати податку за кожний рік визначений ПКУ.
Водночас, п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПКУ. 
При цьому дію п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». 
Разом з тим, п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ. 
27.05.2022 набрав чинності Закон України від 12 травня 2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», яким внесено зміни, зокрема, до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ щодо відновлення перебігу строків проведення перевірок. 
Так, матеріалами адміністративної справи було встановлено, що за 2018 рік: податкова декларація за 2018 рік подана 06.02.2018 року. подані уточнюючі декларації документ №9130306204 від 26.06.2018. Кінцевий термін сплати податку за 2018 рік – 29.01.2019 рік. Починаючи з 30.01.2019 – починається відлік строку позовної давності ,який рахується до 18.03.2020 та після 27.05.2022, і в сукупності має складати 1095 днів. З огляду на те, що протягом періоду з 18.03.2020 по 27.05.2022 було введено зупинення строків, кінцевий термін проведення перевірки (1095 днів) спливає 10.04.2024 року. 
За 2019 рік: податкова декларації за 2019 рік подана 05.02.2019 року. До неї були подані уточнюючі декларації. Кінцевий термін сплати податку за 2019 рік відповідно до п.266.7.5 ПКУ – 29.01.2020 року . З 30.01.2020 р. починається відлік строку позовної давності – 1095 днів. З врахуванням періоду зупинення строків з 18.03.2020 по 27.05.2022, кінцевий термін проведення перевірки спливає 10.04.2025 року. 
За 2020 рік: податкова декларація за 2020 рік подана 18.02.2020 року. До неї були подані уточнюючі декларації від 29.02.2020 року документ №9374301647 від 30.03.2020 року документ №9065599126, 30.03.2020 року документ №9065429092, №9065428510, від 20.04.2020 року документ №9089832725, від 16.04.2020 року документ №9082755575, №9082754559, №9082804984, 9082759894 , від 23.06.2020 року документ №9143336286, від 22.06.2020 року документ №9142159930 – кінцевий термін сплати – 29.01.2021р. З врахуванням періоду зупинення строків з 18.03.2020 по 27.05.2022, кінцевий термін проведення перевірки спливає 27.05.2025 року. 
За 2021 рік: податкова декларація за 2021 рік подана 10.02.2021року. Кінцевий термін сплати податку за 2021 рік – 29.01.2022 року . З 30.01.2022 р. починається відлік строку позовної давності – 1095 днів. З врахуванням періоду зупинення строків з 18.03.2020 по 27.05.2022, кінцевий термін проведення перевірки спливає 27.05.2025 року. 
За 2022 рік: податкова декларація за 2022 рік подана 17.02.2022 року. До неї були подані уточнюючі декдарації-22.06.2023р. документ № 9311781597, 13.02.2024 р - документ №9314533202. Кінцевий термін сплати податку за 2022 рік – 29.01.2023 року . З 30.01.2023 р. починається відлік строку позовної давності - 1095 днів. Кінцевий термін проведення перевірки спливає 27.05.2026 року. 
За 2023 рік: податкова декларація за 2023 рік подана 17.02.2023 року. До неї були подані уточнюючі декдарації-19.06.2023р документ № 9145108165, 12.07.2023 р – документ № 9168862369 , 12.07.2023 р – документ № 9168885207, 14.07.2023 р – документ № 9172927565, 13.02.2024 р – документ № 9383314651. 1095 днів спливає – 13.02.2027. 1095 днів спливає – 13.02.2027.
Таким чином, враховуючи, що податкова перевірка Позивача проведена 13.08.2025 року, що підтверджується актом перевірки №3509/04-36-07-13- 04/20207625 від 13.08.2025 року, податковий орган, в наслідок протермінування строку, визначеного ст.102 ПУ для проведення перевірки правильності нарахування податку на нерухоме майно, здійснив нарахування податку на нерухоме майно за 2018, 2019, 2020, 2021 роки - поза межами строку – 1095 днів.
З огляду на вищевикладене суд погоджується з доводами позивача відносно прийняття штрафних санкцій Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області поза встановленими ст. 102 ПКУ строкам, а отже прийняті податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню, як протиправні.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1950,00 грн. підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «ТАІНА-А» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.10.2025 року №0565720713 про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 30290,96 грн. та №0621320713 від 14.11.2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання (збільшено/зменшено) за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 225240,67 гривень, які прийняті на підставі акта позапланової невиїзної документальної перевірки №3509/04-36-07-13-04/20207625 від 13.08.2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «ТАІНА-А» у розмірі 1950,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна