Справа № 632/861/26
провадження № 2/632/930/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

14 липня 2026 р. м. Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Кузьменко С.Л., за участю секретаря Хохлової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника ТОВ «ФК «Кредит-капітал», адвоката Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-капітал», через свого представника Усенка Михайла Ігоровича звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за Кредитним договором № 6804572 від 19.10.2019 року, в сумі: 16470,00 грн., укладеним відповідачем з ТОВ «Мілоан», право вимоги позивача до відповідача перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги 45-МЛ від 17.01.2020 р.
Також, представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,4 грн. та витрати правової допомоги у сумі 8000,00 грн., розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечують. 
Крім того, окремим документом,до позовної заяви долучено клопотання про витребування доказів від АТ «Універсал Банк». 
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2019 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Кредитодавець, Первісний кредитор) був укладений Договір про споживчий кредит № 6804572 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 6000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 6804572 від 19.10.2019 р.) Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором.
Сума заборгованості відповідача становить 16470,00 грн., відповідно до виписки з особового рахунка з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 6000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 6750,00 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 720,00 грн., заборгованість по штрафах/пені становить - 3000,00 грн.
Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 19454082/295 від 01.04.2026 р. , проте відповідач борг не сплатив.
ТОВ «Мілоан» передав позивачу відповідно до Договору відступлення прав вимоги 45-МЛ від 17.01.2020 р. разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що Відповідач, з яким укладено Кредитний договір № 6804572 від 19.10.2019 року був ідентифікований. Акцепт договору Відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в загальному розмірі 16470,00 грн, яку позивач просить суд стягнути із відповідача, а також просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 11.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 10.06.2026. Витребувано докази від АТ «Універсал Банк», які надійшли до суду 18.05.2026 засобами електронного зв`язку та повторно 19.05.2026 засобами поштового зв`язку.
Ухвалою судді від 10.06.2026 розгляд справи було відкладено на 14.07.2026 через неявку відповідача.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не попередив. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав.
Судддя вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що 19.10.2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 6804572, згідно з умовами якого відповідач отримав 6000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. (а.с. 7-9).
Згідно умов кредитного договору сума кредиту складала 6000,00 на строк 15 днів, яку ТОВ «Мілоан» надало відповідачу, шляхом зарахування коштів на платіжну картку, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6000,00 грн.
Як вбачається з платіжного доручення №2337301, 19.10.2019 року ТОВ «Мілоан» видало ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 у розмірі 6000,00 грн. (а.с. 11 зворотній бік).
З листа АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-20357 від 17.05.2026 вбачається, що на картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 був зарахований платіж у сумі 6000,00 грн у період з 19.10.2019 по 26.10.2019. (а.с. 50).
17.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №45-МЛ (а.с. 13 зворотній бік.-17), згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6804572 від 19.10.2019 в сумі 16470,00 грн., що також підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог №45-МЛ від 17.01.2020. (а.с. 18).
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 6804572 від 19.10.2019 року складає 16470.00 грн, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 6000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 6750,00 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 720,00 грн., заборгованість по штрафах/пені становить - 3000,00 грн. (а.с. 12).
Разом з тим, на період дії воєнного стану в Україні позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, 
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення судового рішення.
На час виникнення спірних правовідносин положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до частини 1статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).
Отже, ч. 2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15).
Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (п. 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (п. 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (п. 69)).
Також, Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23 (провадження №61-8279св23)).
Крім того, Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23 (провадження №61-15103св24) та від 06 травня 2025 року у справі №464/2647/22 (провадження №61-6059св24) виснував, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що штрафи за порушення грошового зобов`язання, як захід відповідальності, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, нарахований позивачем штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 3000,00 грн. стягненню із відповідача не підлягає.
Щодо вимог про стягнення заборгованості по комісією в розмірі 720,00 грн, суддя зазначає на таке.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом /стаття 215 ЦК України/.
За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.
Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.
Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції /пункти 17, 23 статті 1/.
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
З цих підстав, суддя доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.
Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії у розмірі 720,00 грн.
За таких обставин, враховуючи вище визначене, суддя дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суддя знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного суддя вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесенні судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2061,05 грн. (12750,00 грн. / 16470,00 * 2 662,40 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, Акт наданих послуг № Д/21198 від 14.04.2026 року на суму 8000,00 грн., Детальний опис наданих послуг від 14.04.2026 року, Ордер на надання правничої допомоги.
Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі.
Проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 281, 282 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ТОВ «ФК «Кредит-капітал», адвоката Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6804572 від 19.10.2019 у розмірі 12750,00 грн. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у виді судового збору у розмірі 2061,05 грн. (дві тисячі шістдесят одна гривня 05 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ - 35234236.
ПРЕДСТАВНИК ПОЗИВАЧА: АО «АПОЛОГЕТ»: адвокат Усенко Михайло Ігорович Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093, видане 29.09.2012 року Львівською обласною КДКА. Адреса: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28. Засоби зв`язку: НОМЕР_3 . Електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС за кодом ЄДРПОУ: 41557199.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Первомайським РВ УМВС України в Харківській області від 16.12.1996. Адреса: АДРЕСА_1 . Конт. тел.: НОМЕР_6 .

Суддя:	  	С.  Л.  Кузьменко