Справа № 2-п/714/4/26
ЄУН: 714/379/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2026 р.     м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Костишин Н.Я.
за участі секретаря судового засідання Ротар М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Герца цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «ФК «Позика» Міньковська А.В. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом в розмірі 15 200 грн.
В позові посилається на те, що 19.07.2021 р. між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 76294973. Згідно умов даного договору ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 8 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки згідно графіку погашення кредиту, однак свої зобов`язання належним чином не виконав. В подальшому, 01.09.2025 р., між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладений договір відступлення прав вимог №01092025/1, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 76294973 від 19.07.2021 р. перейшло до ТОВ «ФК «Позика». Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Позика» заборгованість в розмірі 15 200 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5 500 грн. та судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Представник відповідача Онофрей В.К. подав відзив на позов, відповідно до якого просив суд врахувати надані пояснення та відмовити ТОВ «ФК «Позика» у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Відзив обґрунтовує тим, що позивачем не підтверджено, що кредитні кошти надходили саме відповідачу, а не будь-якій іншій особі. Так, в листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3152_251023163428 від 23.010.2025 р., поданим позивачем як доказ передачі коштів, вказано, що кошти в сумі 8 000 грн. 19.07.2021 р. було зараховано на платіжну картку НОМЕР_1 . Натомість у довідці про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025 р., наданій тим самим позивачем на підтвердження факту укладення договору № 76294973, містяться дані про іншу платіжну картку НОМЕР_2 . Ця розбіжність прямо свідчить про те, що позивач не довів факт передачі саме відповідачу кредитних коштів у зазначеному розмірі. Крім того, лист платіжного посередника сам по собі не є первинним фінансовим документом у розумінні Законів України «Про платіжні послуги» та «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не містить обов`язкових реквізитів розрахункового документа, а отже не може розглядатися як доказ видачі кредиту.
Представником позивача Щава Є.В. подано відповідь на відзив, згідно з якою представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. ТОВ «ФК «Ірбіс» виконало всі необхідні вимоги для укладення договору про надання кредиту № 76294973 від 19.07.2021 р., у зв`язку з чим 19.07.2021 р. було перераховано грошові кошти на банківський рахунок відповідача у розмірі 8 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 23.10.2025 р. ТОВ «Універсальні платіжні рішення» у спірних правовідносинах виступає технічним посередником (платіжним провайдером) через якого було здійснено перерахування кредитних коштів кредитором на банківський рахунок відповідача. Відтак, копія листа товариства є доказом, що підтверджує перерахування первісним кредитором коштів відповідачу на умовах, визначених кредитним договором.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ «Універсал банк».
08.06.2026 р. на адресу суду на виконання ухвали суду від 21.05.2026 р. надійшла відповідь від АТ «Універсал банк». 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте позовна заява містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 19.07.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Ірбіс» був укладений кредитний договір № 76294973, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Строк користування кредитом 30 днів, проценти 3% за кожен день від суми наданого кредиту. Загальна сума процентів за весь період користування кредитом 7 200 грн.
ТОВ «ФК «Ірбіс» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. 
На підтвердження надання відповідачу кредиту, позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3152_251023163428 від 23.10.2025 р., в якому вказано, що кошти в сумі 8 000 грн. 19.07.2021 р. було зараховано на платіжну картку НОМЕР_1 .
Згідно відповіді від АТ «Універсал банк» на виконання ухвали суду від 21.05.2026 р., на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . Згідно інформації про рух коштів по картці № НОМЕР_4 , на вказану картку через систему платежів іPay 19.07.2021 р. надійшло 8 000 грн.
Наведене спростовує доводи представника відповідача, що позивач не довів факт передачі саме відповідачу кредитних коштів у визначеному розмірі.
Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
В подальшому, 01.09.2025 р. між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» був укладений договір відступлення прав вимог №01092025/1.
Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 76294973 від 19.07.2021 р., що укладений між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 .
Сума заборгованості ОСОБА_1 становить 15 200 грн. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 76294973 від 19.07.2021 р., з них: заборгованість за тілом кредиту становить 8 000,00 грн.; заборгованість за процентами становить 7 200,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що 19.07.2021 р. між ТОВ «ФК «Ірбіс», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Позика», та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 76294973, на підставі якої відповідачем отримано від ТОВ «ФК «Ірбіс» як кредит грошові кошти в розмірі 8 000 грн., які він зобов`язався повернути зі сплатою відсотків, однак відповідач свої зобов`язання за договірними зобов`язаннями належним чином не виконав, як наслідок, заборгованість перед ТОВ «ФК «Позика» становить 15 200 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн. та по відсоткам в розмірі 7 200 грн.
Даних про те, що відповідач на час розгляду справи виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 76294973 перед ТОВ «ФК «Позика» в суду відсутні.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 76294973 від 19.07.2021 р. в розмірі 15 200 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн. та по відсоткам в розмірі 7 200 грн., задовольнивши позовні вимоги.
Щодо розподілу судових витрат необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на висновок щодо повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн. 
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом взято до уваги, що позивачем понесено 5 500 грн. витрат на правничу допомогу. Оскільки, за результатами розгляду справи розмір задоволених позовних вимог складає 100 %, в наявності підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» 5 500 грн. витрат на правничу допомогу, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, що становить 100 % на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», яке знаходиться по вул.Симона Петлюри, 21/1, м.Бровари, Київська область, заборгованість за кредитним договором № 76294973 від 19.07.2021 р. у розмірі 15 200 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 28 серпня 2026 р.
Головуючий суддя