ЄУН 932/1794/26
 
Провадження №2/932/536/26

 
РІШЕННЯ
 
іменем України

16.06.2026 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді Салькової В.С., 
за участі секретаря судового засідання Щербаченко А.В., 
розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про захист порушених прав на житло, 

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін
Позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Місечко К.О. звернулася до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 21.10.2014 і дотепер вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням №405 від 28.11.2014 виконкому Бабушкінської районної у місті Дніпрі ради змінено умови договору найму житлових приміщень у спірному житлі, переоформлено особовий рахунок на житлові приміщення: на приміщення, яке складається з трьох кімнат, житловою площею 27,6 кв.м, загальною – 35,5 кв.м в квартирі АДРЕСА_2 з колишнього наймача ОСОБА_2 на її мати ОСОБА_1 у зв`язку з сімейними обставинами. Даний будинок наразі перебуває у комунальній власності Дніпровської міської територіальної громади. Натепер позивач продовжує проживати у даній квартирі, утримує це майно, здійснює ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги та квартплату. 17.09.2025 вона звернулася до Департаменту житлового господарства ДМР із заявою про приватизацію вищевказаного житла. Однак 03.12.2025 Департамент житлового господарства ДМР повідомив, що за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира перебуває під арештом, реєстраційний номер обтяження №4863471, тому відсутні законні підстави для приватизації зазначеної квартири. Арешт був зареєстрований 24.04.2007 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області. На запит від 25.12.2025 архів повідомив, що за ст.34 Закону України «Про нотаріат» в період 1997-2010 років повноваженнями з накладання та зняття арештів (заборон відчуження) нерухомого та рухомого майна були наділені тільки державні нотаріуси державних нотаріальних контор за місцем знаходження такого майна, які вносили записи про заборони відчуження та арешти, накладені судовими органами, на паперові носії. Ухвали судових органів про накладання арештів, повідомлення державних банківських установ про накладання заборони відчуження на рухоме та нерухоме майно надсилалися до державних нотаріальних контор за місцем знаходження нерухомого майна відповідно до територіального поділу м. Дніпропетровська на райони, записи про які робилися на паперових носіях – Реєстрах заборон (арештів) і Алфавітних книгах заборон (арештів) та вносилися до Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (електронний реєстр). З інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №443872443 вбачається, що підставою для арешту (заборони відчуження) на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , є ухвала б/н від 11.08.1997, Нарсуд, Бабушкінський район, Додаткові дані: архівна дата: ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата виникнення: 19.08.1997. На підставі цієї ухвали державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори (Бабушкінський район), 19.08.1997 було зроблено запис про арешт (заборону відчуження) нерухомого майна в Реєстр заборон (арештів) і Алфавітну книгу заборон (арештів) на паперовому носії, а також одночасно інформація про це обтяження була внесена до Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 №85/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», зареєстрованим в МЮ України 18.08.2004 за №10210/9619, Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було доручено здійснити заходи щодо створення нового програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Перенесення інформації з бази даних раніше створеного прикладного програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (архівні записи 1997-1998) до бази даних нового програмного забезпечення (база даних модернізованого реєстру) здійснювалося нотаріальними конторами відповідно до територіального поділу м. Дніпропетровська на райони. 24.04.2007 вищевказаний арешт (архівний запис) був автоматично перенесений до сучасного (модернізованого) Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: «Тип обтяження: Реєстраційний номер Підстава обтяження Додаткові дані: арешт (архівний запис 4863471 ухвала, б/н, 11.08.1997, Нарсуд, Бабушкінський район Архівний номер: 7241090DNIPER1, Архівна дата: 19.08.1997, Дата виникнення: 19.08.1997». Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт (архівний запис) від 24.04.2007 за №4863471 про нібито накладання Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області арешту на нерухоме майно не відповідає дійсності. Архівний запис – це лише автоматичне перенесення інформації з бази даних раніше створеного електронного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до бази даних нового прикладного програмного забезпечення. Повноважень з накладання та зняття заборони відчуження (арештів) нерухомого майна державні нотаріуси державних нотаріальних архівів не мають. Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області будь-які записи про арешти до Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не вносилися ні 19.08.1997, ні 24.04.2007. Архів не міг здійснити запису про накладання арешту на нерухоме майно, оскільки не мав жодної інформації про даний об`єкт нерухомості, його власника або будь-які заборони відчуження (арешти) щодо нього. За територіальним поділом м. Дніпропетровська на райони арешт (накладання заборони) відчуження нерухомого майна за адресою позивача здійснювалося (реєструвалося) Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, яка наразі є діючою та будь-які Реєстри для реєстрації заборон (арештів) відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та/або Алфавітні книги обліку про накладання заборон (арештів) на майно, а також будь-які інші документи щодо обтяжень на нерухоме та рухоме майно та внесення записів в Єдиний реєстр заборон на зберігання архіву не передавала. 
Таким чином, арешт на квартиру було накладено Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19.08.1997 на підставі ухвали суду від 11.08.1997 (справа №2-1392/1997). За змістом ухвали арешт було накладено як забезпечення позову ПЖРЕП Бабушкінського району м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, до ухвалення рішення по суті справи. 01.09.1997 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення у справі №2-1392/1997, яким позовні вимоги задоволені, але питання щодо зняття арешту з майна не вирішене. Просила усунути їй перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття арешту.
У наданому відзиві відповідач послався на те, що арешт, накладений у порядку забезпечення позову, за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, спрямованим на гарантування реального виконання можливого судового рішення. Такий захід не має самостійного та безстрокового характеру, а його існування пов`язується з наявністю відповідного спору та процесуальної необхідності. Оскільки у справі, в межах якої арешт був накладений, судове рішення ухвалене ще у 1997 році, а питання про подальшу дію такого заходу забезпечення позову не було вирішено, арешт фактично втратив своє первісне правове призначення. Подальше збереження такого обмеження за відсутності даних про чинне виконавче провадження, необхідність забезпечення позову чи іншу актуальну процесуальну мету не узгоджується з правовою природою заходів забезпечення позову. Зазначає, що наявність такого арешту дійсно створює для позивача реальні перешкоди у реалізації житлових прав щодо квартири, яка перебуває у його користуванні. За відсутності чинної правової мети арешт не може зберігатися лише формально, оскільки це призводить до невиправданого обмеження прав та інтересів особи. Просив суд вирішити спір відповідно до вимог закону та встановлених у справі обставин, врахувавши тимчасовий характер заходів забезпечення позову, відсутність підстав для подальшого існування арешту та необхідність усунення перешкод у реалізації прав позивача. 
ІІ. Процесуальні дії у справі
24.02.2026 ухвалою суду відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 26.03.2026. 
Ухвалою суду від 24.04.2026 закрите підготовче провадження у справі та призначене судовий розгляд на 16.06.2026. 
В судовому засіданні 16.06.2026 у зв`язку з поданими сторонами заявами про розгляд справи за їхньої відсутності судом вирішене справу за наявними в ній матеріалами. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 28.11.2014 №405 змінено умови договору найму житлового приміщення та переоформлені рахунки на квартиру АДРЕСА_2 з колишнього наймача ОСОБА_2 на її мати ОСОБА_1 (а.с.16). 
Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.10.2014 і дотепер (а.с.17,21). 
17.09.2025 ОСОБА_1 подано керівникові органу приватизації до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву про оформлення передачі в приватну власність цієї квартири, яку вона займає разом з членами сім`ї на умовах найму (а.с.18). 
Листом №3/16-5987 від 03.12.2026 ОСОБА_4 директором департаменту житлового господарства ДМР повідомлено про знаходження квартири під арештом, реєстраційний номер обтяження 4863471, та відсутність законних підстав для приватизації (а.с.22). 
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка №456120168 від 11.12.2025) квартира АДРЕСА_2 перебуває під арештом на підстав ухвали б/н від 11.08.1997 нарсуду Бабушкінського району (а.с.12). 
Як вбачається з ухвали судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.1997 у справі №2-1392/1997, судом розглядалася справа за позовом ПЖРЕП Бабушкінського району м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та за клопотанням позивача накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті та скасування арешту (а.с.13). 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.1997 у справі №2-1392/1997 ОСОБА_5 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 . Питання щодо скасування накладеного ухвалою від 11.08.1997 арешту на квартиру судом в рішенні не вирішене (а.с.35-36). 
В архіві Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори копія вищевказаної ухвали суду, на підставі якої 24.04.2007 державним реєстратором – Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області був зареєстрований арешт за №4863471, відсутня (а.с.20). 
З листа Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 19.01.2026 вбачається, що на час накладення арешту на квартиру в 1997 році записи про обтяження здійснювалися в паперовому вигляді за місцезнаходженням майна. Арешт накладено на підставі ухвали суду державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, здійснено відповідні записи до Реєстру заборон (арештів) та Алфавітну книгу заборон (арештів), і лише 24.04.2007 відомості про арешт були автоматично перенесені до сучасного Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.10-11). 
ІV. Оцінка суду
Положення ст.47 Конституції України гарантують право кожного на житло та створення державою умов, коли кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. 
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За практикою Європейського суду з прав людини під майном також розуміються й майнові права. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_2 з 2014 року, там зареєстроване її місце проживання, в цій квартирі вона фактично мешкає разом з родиною та ініціювала питання приватизації житла. 
Втім, позивач позбавлена можливості довести процедуру приватизації квартири до кінцевого результату через наявність накладеного судом 11.08.1997 арешту на квартиру.
Є достовірно встановленим, що даний арешт накладено судом 11.08.1997 у справі, учасником якої не була ОСОБА_1 , арешт накладено до вирішення справи по суті. Рішення по суті спору ухвалене судом 01.09.1997, не було оскаржене та набрало законної сили, але питання накладеного у справі арешту судом вирішене не було. 
За положеннями п.3 ч.2 ст.27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» підставою для реєстрації обтяжень є, зокрема, визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна.
Як унормовує п.п.5.1 п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. 
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 
Суд вважає, що накладення арешту на квартиру протягом майже 30 років за відсутності будь-яких підстав для цього обмежує законні права позивача як користувача щодо вільного користування майном. 
На час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 має намір оформити право власності на квартиру у встановленому законом порядку, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити.
Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту квартири. 
У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №203/3435/21 суд зазначив, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. 
Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість зняття такого арешту в позасудовому порядку, оскільки позивач в іншій спосіб, окрім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та необхідність захисту її права шляхом зняття арешту з квартири. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,178,258,259,263-265,279,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, код за ЄДРПОУ 26510514), треті особи: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області (49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 14, код за ЄДРПОУ 36840613), Сьома дніпровська державна нотаріальна контора (49006, м. Дніпро, вул. С. Бандери, 43а, код за ЄДРПОУ 36296382) та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58, код за ЄДРПОУ 40392181) про захист порушених прав на житло – задовольнити. 
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житлом шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 , номер запису обтяження: 4863471, внесено реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.1997. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне рішення суду складене 26.06.2026.

Суддя:        В.С. Салькова