ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/9519/25
Провадження № 2/362/2385/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами,
в с т а н о в и в:
ПП «Обухівміськвторресурси» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги із поводження з побутовими відходами в розмірі 8185,10 грн., суми сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області №265 від 05.09.2022 року «Про визначення виконавця послуги з вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади», виконавцем послуги із вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади визначено Приватне підприємство «Обухівміськвторресурси».
Починаючи з 18.11.2022 року позивач фактично розпочав та ситематично надає і по даний час споживачам Васильківської міської територіальної громади комунальну послугу з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами).
Будучи визначеним виконавцем послуги з вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади та на виконання свого обов`язку в частині укладання із споживачами відповідної територіальної громади договорів про надання послуг з поводженням з побутовими відходами, позивач розмістив на своєму веб-сайті публічну оферту індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на території Васильківської міської територіальної громади від 18.11.2022 року. Послуга з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) для мешканців приватного сектору (садибної забудови) надається згідно графіку за безконтейнеровою схемою.
Відповідач разом з іншими особами зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є індивідуальним споживачем послуг позивача. Впродовж тривалого часу відповідач та особи, які проживають разом з нею, отримують послугу з поводження побутовими відходами (управління побутовими відходами), але не сплачують кошти за її користування, в результаті чого за період з 18.11.2022 року по 01.11.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 8185,10 грн.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2026 року позовну заяву ПП «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків (а.с. 56-57).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2026 року позовну заяву ПП «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 105-106).
У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2026 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 116-117).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 8).
ОСОБА_2 належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверт повернувся на адресу суду (а.с. 124), правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За наведених обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що рішенням Васильківської міської ради Київської області виконавчого комітету №265 від 05.09.2022 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади» виконавцем послуги із вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади визначено Приватне підприємство «Обухівміськвторресурси» (а.с. 39).
12.09.2022 року між Виконавчим комітетом Васильківської міської ради (замовник) та ПП «Обухівміськвторресурси» (виконавець) укладено договір щодо надання послуг з вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язався згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади (м. Василькова, в тому числі вул. Володимирська), а замовник зобов`язується виконати обов`язки передбачені цим договором (а.с. 19-39).
На виконання вимог вказаного вище договору, позивач розмістив на своєму веб-сайті публічну оферту індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на території Васильківської міської територіальної громади від 18.11.2022 року (а.с. 11-17).
Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 18.11.2022 року по 01.11.2025 року утворилась заборгованість з вивезення твердих побутових відходів (а.с. 47).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 14.01.2026 року домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_3 (1/10 частки), ОСОБА_4 (1/6 частки), ОСОБА_5 (1/4 частки), ОСОБА_6 (3/20 частки), ОСОБА_7 (1/5 частки) (а.с. 103-104).
24.04.2026 року ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_2 на момент укладення договору перебувала та на теперішній час продовжує перебувати за межами України у зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України. Також ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_2 не є власником домоволодіння, тоді як власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є він. Крім того, заявник повідомив, що ним у добровільному порядку погашено заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами, у зв`язку з чим просив відмовити у стягненні з відповідача судового збору. На підтвердження викладених обставин до заяви долучено квитанцію від 22.04.2026 року про сплату вартості послуг з поводження з побутовими відходами (а.с. 122).
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках врегульовані положеннями Закону №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».
Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до вимог ст. 5 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, окрім іншого, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Споживачі зобов`язані укласти договір про управління побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами, визначеним у встановленому законодавством порядку. Послуга з управління побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, Законом України "Про управління відходами" та вимогами правил надання послуг з управління побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 1, ч. 4 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Спеціальними законами в сфері поводження з побутовими відходами є Закон України «Про відходи» (діяв на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 09.07.2023 року) та Закон України «Про управління відходами» (набрав чинності 09.07.2023 року).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» послуги з поводження з побутовими відходами - послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів, що надаються в населеному пункті згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування.
Згідно з п. б) ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.
Частиною 2, 3 статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.
На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг- органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.
Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Вказана позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц, провадження № 61-4824св18.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про управління відходами» послуга з управління побутовими відходами - операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів, а також діяльність, пов`язана з організацією роботи системи управління побутовими відходами, що здійснюється виконавцем послуги з управління побутовими відходами.
Частинами 2, 3 статті 31 Закону України «Про управління відходами» встановлено, що утворювачі побутових відходів зобов`язані: 1) укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами; 2) забезпечувати передачу побутових відходів до системи управління побутовими відходами, а побутові відходи, на які поширюється розширена відповідальність виробника, - до системи приймання або роздільного збирання, створеної організаціями розширеної відповідальності виробників; 3) забезпечувати у встановленому порядку роздільне збирання відходів за наявності об`єкта оброблення відходів. Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про управління відходами» послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту. 
До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів. Суб`єкти господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів, визначаються органами місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до cт. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також згідно cт. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Верховний Суд у постанові у справі №607/2611/22 від 22.12.2023 року зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана позиція також висловдена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.
Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами, що надавались за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з наявними у матеріалах справи доказами, співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_3 (1/10 частки), ОСОБА_4 (1/6 частки), ОСОБА_5 (1/4 частки), ОСОБА_6 (3/20 частки) та ОСОБА_7 (1/5 частки). При цьому, ОСОБА_2 не є власником або співвласником зазначеного нерухомого майна.
Крім того, з поданої ОСОБА_5 заяви від 24.04.2026 року вбачається, що ОСОБА_2 з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, проживає за межами України, а тому фактично житлово-комунальними послугами не користується.Доказів, які б спростовували зазначені обставини, позивачем суду не надано.
Таким чином, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що саме на ОСОБА_2 покладено обов`язок зі сплати вартості послуг з поводження з побутовими відходами, а також що вона є належним відповідачем у даному спорі.
Суд також враховує, що співвласник домоволодіння ОСОБА_5 повідомив про добровільне погашення ним заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) у загальному розмірі 9 340,10 грн., на підтвердження чого подав відповідні докази. Таким чином, заборгованість є погашеною, у зв`язку з чим відсутній предмет спору.
Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, у задоволенні позову по суті відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом Україн «Про відходи», Законом України «Про управління відходами», статтями 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 76 -80, 81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
У задоволенні позову Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач: Приватне підприємство «Обухівміськвторресурси», адреса: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 21, код ЄДРПОУ 32152706. 
Відповідач:  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Текст рішення складено 17.07.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко