Справа № 183/2040/25
№ 2/183/1767/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі: 

головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Шевченко О.С.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування – Служба у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини, встановлення графіку зустрічей дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,-

за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Хомік Є.М.,
представника відповідача – адвоката Олійник О.А.,- 

в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції сторін у процесуальних заявах по суті.
У березні 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Хомік Є.М., через систему «Електронний суд», звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування – Служба у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, у якому просила:
-визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-встановити графік зустрічей малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.00 годин до 17.00 годин у вихідний день, у присутності матері 1 раз на два місяця, а у інші дні – за погодженням між батьками.
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 15 вересня 2017 року, від даного шлюбу мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року.
Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом з позивачкою, за її фактичним місцем проживання. Водночас, зареєстроване місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться за місцем реєстрації місця проживання батька.
21.08.2024 року позивачка, маючи обґрунтовані сумніви у добросовісності дій батька дитини щодо погодження місця проживання їх малолітньої дитини, звернулася до органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з заявою щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. Свою заяву позивачка обґрунтовувала тим, що батько дитини спілкується з сином раз на місяць телефоном, особисто приїздив раз на рік. Оскільки батько почав наполягати на спілкуванні з дитиною без участі матері за своїм місцем проживання (м. Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області), ОСОБА_1 запідозрила, що батько хоче самовільно змінити раніше погоджене місце проживання сина без згоди матері.
В свою чергу, 25.10.2024 року ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з заявою щодо визначення графіку побачень з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив встановити графік побачень: зустрічатися з дитиною у вихідний день з 10:00 до 18:00 без присутності матері, раз на 2 місяці; забирати дитину до себе в м. Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області, без присутності матері раз на 3 місяці у вихідні дні з 10:00 суботи до 18:00 неділі.
Рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 20.11.2024 №694 затверджено висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , у зв`язку з досягненням згоди батьків щодо участі у вихованні дитини.
Рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 20.11.2024 №695 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Покровської сільської ради та встановлено порядок участі батька, ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : побачення у вихідний день з 10.00 год. до 17.00 год. без присутності матері, 1 раз на 2 місяці; брати дитину до себе за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері, 1 раз на 3 місяці у вихідні дні з 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі.
Позивачка вважає, що орган опіки та піклування не у повній мірі врахував інтереси малолітньої дитини, а також не переконався, що між батьками дійсно відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини.
Позивач наполягає, що між нею та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з Висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Покровської сільської ради, затвердженого рішенням виконкому Покровської сільської ради від 20.11.2024 №694, на засіданні комісії позивачка пояснила, що переживає, що батько може забрати дитину і не повернути. Батько дитини, на засіданні цієї ж комісії запевняв, що дитину забирати у матері не має наміру, а навпаки вважає за доцільне, щоб дитина проживала з мамою. Договору між батьками щодо визначення місця проживання дитини на розгляд комісії сторонами надано не було, самостійно комісією це питання не з`ясовувалося.
Однак, як зазначає позивачка, після отримання сторонами примірників рішень органу опіки та піклування, 11.01.2025 року у м. Покров Нікопольського району Дніпропетровської області відбулася зустріч батька з дитиною, за попереднім погодженням та у її присутності, в кафе "Франсуа" об 12:12 відповідач намагався силою забрати дитину, про що було повідомлено відділення поліції № 2 (м. Покров) Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
На думку позивача, відповідач намагався самовільно змінити постійне місце проживання малолітньої дитини, всупереч своїм же запевненням щодо відсутності спору.
Щодо встановлення графіку побачень позивач вважає, що дане рішення ухвалено без урахування інтересів дитини. 
Позивач зазначає, що жодним чином ніколи не чинила перешкод для зустрічей батька та сина, регулярно інформує відповідача про життя малолітнього сина. Водночас, батько дитини, відповідач по справі, лише раз в місяць спілкується з сином телефоном, приїздив раз на рік. Мати вважає, що такий формат спілкування з боку батька (відсутність регулярного спілкування та особистих зустрічей) призвели до того, що батько не обізнаний з усіма сферами життя дитини, інтересами сина, його вподобаннями, звичками та середовищем.
В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування в якому просить:
-визначити батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною таким чином і згідно з графіком у такі дні:
1)особисті побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один раз на місяць, кожної першої/або другої суботи парного місяця, з 11.00 години до 17.00 години, без присутності матері;
2)перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 , один раз на два місяця, з 10.00 години кожної третьої/або четвертої суботи до 18.00 години неділі, непарного місяця, без присутності матері;
3)в наступний після дня народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вихідний день, щоб привітати дитину з 11.00 години до 17.00 години, без присутності матері;
4)на час шкільних літніх канікул перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 , протягом двох тижнів поспіль, без присутності матері;
5)мати можливість необмеженого спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту.
-зобов`язати ОСОБА_1 щотижня, в п`ятницю надавати ОСОБА_2 інформацію щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом направлення смс повідомлення на телефон. Повідомляти ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у разі виїзду за межі країни, повідомляти про місце та умови знаходження дитини;
-зобов`язати ОСОБА_1 при виникненні обставин, коли зустріч батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у визначені години та дні спілкування є неможливим (хвороба дитини, тощо) завчасно, не менше за 12 годин, повідомляти про це ОСОБА_2 .
В обґрунтування зустрічного позову, позивач ОСОБА_2 зазначає, що 15 вересня 2017 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Самарівського (Новомосковського) району Дніпропетровської області за актовим записом № 36, після укладення шлюбу відповідачу присвоєно прізвище – ОСОБА_5 .
Від даного шлюбу сторони мають дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з матір`ю.
Життя між сторонами не склалося, через постійні сварки, скандали. Шлюбні відносини припинилися в вересні 2021 року, ОСОБА_1 забрала дитину та переїхала до свого місця реєстрації.
За судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, крім сплати аліментів, ОСОБА_2 завжди приймає участь у додаткових витратах на дитину за попереднім повідомленням відповідача.
На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 також стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.01.2022 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
16 березня 2023 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано.
Як зазначає позивач за зустрічним позовом, після припинення шлюбних відносин з відповідачем, він весь час намагається домовитися з відповідачкою про безперешкодне спілкування з сином без присутності матері та з врахуванням відстані між місцем його проживання та місцем проживання ОСОБА_1 , мати можливість забирати дитину до себе на вихідні, але все марно.
Позивач за зустрічним позовом також пропонував відповідачці досягти домовленості з питань виховання дитини та укласти нотаріальний договір, але відповідачка відмовилася, що змусило його звертатися за вирішенням даного питання до органу опіки та піклування Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.
Рішенням Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Покровської сільської ради та встановлено порядок участі батька у вихованні сина, проте вказане рішення відповідачкою не виконується, вона навіть не надає можливості спілкуватися з сином без її присутності та вільно проводити час з сином в межах населеного пункту зустрічі.
Крім того, позивач за зустрічним позовом вказує, що відстань між його місцем проживання та місцем проживання дитини складає приблизно 200 км, приблизний час поїздки на автомобілі – 3 години, витрати на паливо складають – 2500 грн. Враховуючи відстань, час поїздки та витрати позивач фізично не має можливості бачити сина в будні дні протягом 1-2 годин та якийсь час кожної суботи чи неділі.
Також, за місцем проживання позивача для дитини створені всі належні умови для її комфортного перебування та залишення з ночівлями. 
Позивач за зустрічним позовом у своєму позові наголошує, що неодноразово повідомляв ОСОБА_1 , що не має намір змінювати місцем проживання дитини та не заперечує проти проживання сина з матір`ю, а лише бажає брати дитину до себе на вихідні та проводити разом вільний час.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 21 березня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 41).
Ухвалою суду від 10 червня 2025 року об`єднано в одне провадження позовну заяву (183/2040/25, 2/183/2740/25) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування – Служба у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини та зустрічну позовну заяву (183/2040/25, 2/183/3230/25) ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. Цивільній справі присвоєно єдиний номер 183/2040/25, номер провадження 2/183/2740/25(а.с. 95).
Ухвалою суду від 02 липня 2025 року зобов`язано Орган опіки та піклування – службу у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області надати письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також щодо встановлення графіків зустрічей малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 14.00 годин до 17.00 годин у вихідний день, у присутності матері, 1 раз на два місяці, а у інші дні – за погодженням між батьками (а.с.112).
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року зобов`язано Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Застосовано до Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області заходи процесуального примусу у виді штрафу (а.с. 130).
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі, призначено цивільну справу, - до розгляду по суті (а.с. 199).
В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, надала детальні пояснення по суті позову, як свідок, та показала, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 вона народила сина – ОСОБА_6 . Всією сім`єю вони проживали в м.Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області до листопада 2021 року. Після розірвання шлюбу вона разом з дитиною повернулася до Нікопольського району Дніпропетровської області, де зараз проживає в АДРЕСА_2 . З моменту припинення сімейно-шлюбних відносин, навіть після розірвання шлюбу, батько дитини не цікавився життям сина, а влітку 2024 року почав наполегливо шукати способи зустрічей з дитиною. Так, не попередивши її про свої наміри про зустріч з дитиною, він восени 2024 року разом зі своєю матір`ю приїхав до неї додому, дитина була в гостях у іншої бабусі в сусідньому селі. Одразу після того, як зустріч з дитиною не відбулася, ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до служби у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району, який, не врахувавши дійсні обставини справи, одразу прийняв рішення, яким надав можливість батькові зустрічатися з сином без присутності матері, та й ще з виїздом до м.Перещепине Самарівського району. Орган опіки та піклування при прийнятті такого рішення, не врахував стан здоров`я дитини, яка погано переносить дорогу, як в громадському транспорті, так і в автомобілі. Так само, служба у справах дітей не врахувала тієї обставини, що такі зустрічі батька та дитини будуть травматичними для їх сина, так як батько не спілкувався з ним протягом тривалого часу, він не знає його звичок, навиків тощо. При цьому позивачка побоюється, що забравши дитину до м.Перещепине, батько дитини, в такий спосіб, одноосібно змінить місце проживання дитини. На думку позивачки задля того, щоб дитини звикла до присутності батько в його житті, останній повинен частіше телефонувати дитині, в тому числі за допомогою відеозв`язку, частіше приїздити до м.Покров та зустрічатися з сином в її присутності на нейтральній території.
Відповідач в судовому засіданні основний позов не визнав, свій позов підтримав, надавши пояснення про те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 їх спільний син ОСОБА_6 залишився проживати з матір`ю в с.Катеринівка Нікопольського району Дніпропетровської області, спору щодо місця проживання між ними ніколи не існувало і не існує до цього часу. ОСОБА_2 пояснив, що бажає приймати участь у вихованні свого сина, однак не має можливості приїздити до сина кожні вихідні. Крім того, відповідач пояснив, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні сином, дитина перебуває під контролем матері навіть у той час, коли він спілкується з ним по телефону. Дитина неохоче спілкується по телефону, він хоче приймати безпосередню участь у його вихованні.
Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_2 , наполягала на тому, що комісією з прав дитини при розгляді цього спору не встановлено виключних обставин, при яких би дитина не могла залишатися з батьком за місцем його проживання хоча б періодично. Обидві сторони створили належні умови для виховання та розвитку дитини, однак матір маніпулює дитиною, хоча сама дитина висловила бажання безпосереднього спілкування з батьком, за його місцем проживання.
Свідки зі сторони позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали показання про те, що ОСОБА_2 не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, не хоче спілкуватися зі своїм сином в тому об`ємі, якого потребує сама дитина.
Свідки зі сторони відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали показання про те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні сина з батьком та наполягає на зустрічах з дитиною виключно в її присутності.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_3 , батьками якого, згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11 зворот).
З Витягу з реєстру територіальних громад Пекровської територіальної громади вбачається, що ОСОБА_11 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9). Фактичним місцем проживання позивачки є АДРЕСА_2 , де вона проживає разом з ОСОБА_12 , згідно довідки Покровської сільської ради від 24.01.2024 року № 97 (а.с. 9 зворот).
В свою чергу ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 10 зворот), разом з батьком зареєстрований і малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить витяг з реєстру територіальної громади (а.с. 12).
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2017 року по 05.05.2023 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 12 зворот) та рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 року, яке набрало законної сили 05.05.2023 року у справі № 182/253/2022 (а.с. 13-15).
ОСОБА_3 є вихованцем дошкільного підрозділу «КЗ «Шолоховський ліцей» (а.с. 14 зворот), матір дитини створила умови для комфортного проживання та навчання сина, про що свідчить інформація дошкільного підрозділу (а.с. 16).
ОСОБА_3 має укладену декларацію з лікарем педіатром Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області» (а.с. 16 зворот).
ОСОБА_3 також відвідує комунальний заклад дошкільної освіти № 13 «Малятко» Покровської міської ради, такі відвідування є очними, за певним графіком на базі укриття Ліцею № 6 (а.с. 24 зворот).
Рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року № 694 затверджено висновок органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дитини разом з ОСОБА_1 (а.с. 25-26).
Таке рішення обґрунтоване тим, що між колишнім подружжям не існує спору щодо визначення місця проживання дитини.
Між тим, ОСОБА_1 наполягає на тому, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини.
До правовідносин, що виникли між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Наявність такого договору, укладеного між батьками, судом не встановлено, обидві сторони наполягають на тому, що пропонували одне одному укласти такий договір, однак кожен з батьків відмовлявся від укладення договору.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.
В ході судового розгляду справи знайшло своє підтвердження, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживає разом зі своєю матір`ю, за адресою: АДРЕСА_2 , на території саме Покровської сільської ради дитина навчається, пов`язана певним побутом тощо.
Суд позбавлений можливості надати оцінку житловому приміщенню, де фактично проживає дитина, як і позбавлений можливості оцінювати наявність створених умови для життя, навчання та розвитку дитини. Позивачкою не надано доказів належності цього будинку їй чи її близьким родичам, не надано згоди власників будинку на проживання дитини разом з матір`ю, внаслідок чого суд позбавлений можливості визначати місце проживання дитини за конкретною адресою.
Між тим, частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).
Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Орган опіки та піклування при виконкомі Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області вважав не доцільним визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки батько не заперечує проти проживання сином разом з матір`ю в означеному вище будинку.
Між тим, суду подано достатньо даних про те, що саме матір дитини має можливість забезпечити розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, визначення місця проживання дитини з матір`ю не буде перешкодою для батька дитини у спілкуванні з сином.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини та їх задоволення, визначення місця проживання дитини з матір`ю, у даній конкретній ситуації відповідає інтересам дитини, саме таке рішення найкраще збереже його зв`язки із сім`єю.
З огляду на позиції сторін в судовому засіданні та матеріали справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.
Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини, а матір дитини запропонувала свій варіант визначення графіку зустрічей дитини в з батьком.
До правовідносин, що вникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини).
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України).
Статтею 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Позовні вимоги позивача зводились до того, що він позбавлений можливості вільного, безперешкодного спілкування та виховання малолітнього сина, а тому просив суд надати йому можливість безперешкодної участі у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_12 .
Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька. 
Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини.
Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).
Під час вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Разом з тим, небайдуже ставлення позивача до виховання дитини свідчить не лише про бажання батька брати участь у спілкуванні та виховання дитини, але і про безпосередню його участь у цьому процесі.
Суду доведена відсутність виключних обставин, які б перешкоджали позивачеві за зустрічним позовом – ОСОБА_2 приймати участь у вихованні сина. Такі обставини підтверджені його позитивними характеристиками за місцем роботи (а.с. 106), за місцем проживання (а.с. 106 зворот). 
За місцем фактичного проживання батька для малолітньої дитини створені всі умови для спільного проводження часу, що підтверджується актом обстеження служби у справах дітей Перещепинської міської ради (а.с. 70). Позивач має постійне місце роботи, постійний дохід (а.с. 71,72), сплачує на користь ОСОБА_1 кошти на утримання сина (а.с. 73), а також несе інші витрати, пов`язані з його утриманням (а.с. 74-76). 
В свою чергу, відповідачем також надано достатньо доказів про те, що нею також створені всі необхідні умови для проживання дитини разом з нею. Подані позивачкою за основним позовом докази також не дають суду сумнівів у тому, що матір дитини сумлінно ставиться до своїх батьківських обов`язків та забезпечує умови для гармонійного виховання дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У даній конкретній справі, належний орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, на виконання Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини постанови Кабінету Міністрів від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», надав суду висновок, у якому вважає за доцільне встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :
-побачення у вихідний день з 10.00 години до 17.00 години без присутності матері, 1 раз на два місяці;
-брати дитину до себе в м.Перещепине, без присутності матері, 1 раз на три місяці у вихідні дні з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі (а.с. 145-149).
Таке рішення було прийняте з урахуванням віку дитини, його фізіологічних та психологічних потреб, в ході бесіди з дитиною дитина впевнено висловила бажання спілкуватися з батьком, висловила своє бажання їхати до нього в гості.
Зі сторони матері дитини представники служби у справах дітей вбачають маніпулювання дитиною в тому плані, щоб ОСОБА_6 не зустрічався з батьком без присутності матері. 
Встановлюючи порядок спілкування батька з сином, суд відступає від порядку, запропонованого органом опіки та піклування, та вважає за необхідне звернути увагу, що такий порядок не залишає права вибору батька на більш активну участь у спілкуванні та вихованні дитини, незважаючи на те, що він бажає приймати таку участь у спілкуванні та вихованні свого сина.
Слід звернути увагу, що батьківство - це велика відповідальність, а роль батька у вихованні дитини важлива не менше, ніж роль матері. Щасливе дитинство і гармонійний розвиток дитини можливі лише за активної участі обох батьків, причому спосіб виховання хлопчика, який проживає з матір`ю, має певні відмінності, які теж потрібно враховувати.
Зазвичай, заради свого сина сторонам у справі (батькам) варто було б порозумітися та без емоцій домовитись про те, як батько буде спілкуватися з дитиною, оскільки дитина проживає з матір`ю, місце проживання матері та батька знаходяться на відстані 250 км один від одного, та слід було усвідомити, що стосунки батька і сина відіграють життєво важливу роль у становленні особистості майбутнього чоловіка.
На жаль, сторони після протягом тривалого часу не змогли вирішити питання спілкування та виховання малолітнього сина мирним шляхом, що і призвело до судового спору, як і не змогли вирішити спір в суді шляхом укладення мирової угоди.
Так само, суд вважає за необхідне відступити і від запропонованого позивачкою ОСОБА_1 порядку зустрічей з дитиною, зважаючи на його вік та віддаленість місця проживання дитини від фактичного місця проживання батька.
З урахуванням віку дитини, суд позбавлений можливості з`ясувати його думку щодо порядку зустрічей з батьком. При цьому, суд не повинен покладати на малолітню дитину відповідальність щодо вирішення спору та встановлення такого порядку спілкування, як «за домовленістю чи особистим бажанням дитини», оскільки фактично спір між сторонами не вирішений, а дитина в даних правовідносинах між батьками залишається їх заручником.
Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 . 
При цьому суд вважає за необхідне визначити батькові наступний графік побачень з сином ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 :
-до досягнення дитиною трирічного віку побачення з дитиною кожної середи та неділі з 08.00 години до 20.00 години, за місцем фактичного проживання дитини, в присутності матері дитини – ОСОБА_14 ;
-після досягнення дитиною трирічного віку та до досягнення шестирічного віку – побачення з дитиною кожної суботи з 10.00 години до 10.00 години неділі, за місцем проживання батька, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини;
-після досягнення дитиною шестирічного віку - побачення з дитиною кожної суботи з 10.00 години до 10.00 години неділі, за місцем проживання батька;
-щорічно 07 квітня з 15.00 години до 19.00 години;
-безперешкодне спілкування з дитиною за місцем проживання дитини у святкові дні – Новий рік, Різдво, Великдень, День народження дитини, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини;
після досягнення дитиною шестирічного віку забезпечення оздоровчого відпочинку протягом 20 діб на рік (14 днів – у літній період, 6 днів – у зимовий період) з правом виїзду до інших міст України.
Саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. При цьому, також слід враховувати обставини, які склалися між самими батьками щодо принципового вирішення спору шляхом постановлення відповідного рішення суду, та вік дитини.
Доводи позивачки про те, що, що місце проживання ОСОБА_2 територіально віддалене від її місця проживання, а також те, що м.Перещепине Самарівського району теж наближене до бойових дій, підлягають відхиленню, оскільки зводяться до небажання матері дитини надавати позивачу можливість реалізувати право батька на участь у вихованні дитини.
Посилання ОСОБА_1 та свідків позивача на те, що вона побоюється залишати дитину у батька, вважає його безвідповідальним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином під час розгляду справи не встановлено та належних, достатніх і допустимих доказів цьому відповідачем суду не представлено.
Посилання на те, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, не є підставою для обмеження батька у спілкуванні з дитиною. Для налагодження довірчих відносин між батьком і дитиною потрібен час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування і формування емоційної прихильності дитини до батька. Спілкування сина з батьком відповідає його найкращим інтересам, а батько підтверджує своє бажання брати в житті дитини найактивнішу участь.
Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. У зазначеній справі ЄСПЛ присудив батькові-заявнику, який втратив право на особистий контакт зі своїми дітьми, 20 тис. євро компенсації за моральну шкоду.
Враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, так і право дітей підтримувати в достатньому обсязі та на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з батьками, що закріплене в ст.9 Конвенції про права дитини, суд приходить до переконання щодо необхідності захисту прав батька на участь у вихованні сина.
В зв`язку з тим, що сторони не заявляють вимоги про стягнення судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування – Служба у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини, встановлення графіку зустрічей дитини з батьком, - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю – ОСОБА_1 .
В іншій частині позову ОСОБА_1 , - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, - задовольнити.
Визначити ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з графіком у такі дні:
-особисті побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один раз на місяць, кожної першої/або другої суботи парного місяця, з 11.00 години до 17.00 години, без присутності матері;
-перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 , в м.Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області, один раз на два місяці, з 10.00 години кожної третьої/або четвертої суботи до 18.00 години неділі (з ночівлею), непарного місяця, без присутності матері;
-в наступний після дня народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вихідний день, з 11.00 години до 17.00 години, без присутності матері;
-на час шкільних літніх канікул перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 в м.Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області, протягом 14 календарних днів поспіль, без присутності матері;
-необмежене спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту.
Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у реалізації встановленого графіку.
Зобов`язати ОСОБА_1 щотижня, в п`ятницю надавати ОСОБА_2 інформацію щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом направлення смс- повідомлення на його телефон. 
Повідомляти ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у разі виїзду за межі країни, повідомляти про місце та умови знаходження дитини.
Зобов`язати ОСОБА_1 при виникненні обставин, коли зустріч батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у визначені години та дні спілкування є неможливим (хвороба дитини, тощо) завчасно, але не менше, ніж за 12 годин до потенційної зустрічі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
третя особа – служба у справах дітей Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, код ЄДРПОУ 04340342, адреса: вул. Калнишевського, 19-Б, с.Покровське Нікопольського району, Дніпропетровської області.

Суддя Сорока О.В.