ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5997/26 Справа № 190/198/26 | | Головуючий у першій інстанції:  Кудрявцева Ю. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Халаджи О.В., 
в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Кудрявцевої Ю.В. від 20 березня 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №761020727 на суму 10100,00 грн. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу на банківську карту грошові кошти у розмірі 10100,00 грн. 28.11.2018 між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 151 від 14.09.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 10.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу № 10/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 10.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 47956,70 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить – 47956,70 грн., а саме 13500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 34456,70 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 47956,70 грн. 
Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Ейс», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 47956,70 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 10.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №761020727, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, без конкретної споживчої мети, в розмірі кредитного ліміту на суму 13500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначеного договору. 
10.07.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 10100,00 грн на банківську карту на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення від 10.07.2021, а 11.07.2021 року грошові кошти в сумі 3400,00 грн на вказану банківську карту, що підтверджується копією платіжного доручення від 11.07.2021.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28.11.2019 року, відповідно до якого клієнт (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Згідно п.п. 1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. 
За положеннями пункту 4.1 вказаного вище договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладалися, зокрема, наступні додаткові угоди: 28.11.2019 року – додаткова угода №19, відповідно до якої строк дії договору факторингу було продовжено до 31.12.2020 року; 31.12.2020 року – додаткова угода №26 про продовження строку дії договору факторингу до 31.12.2021 року, а також про викладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року в новій редакції; 31.12.2021 року – додаткова угода №27 про продовження строку дії договору факторингу до 31.12.2022 року; 31.12.2022 року – додаткова угода №31 про продовження строку дії договору факторингу до 31.12.2023 року; 31.12.2023 року – додаткова угода №32 про продовження строку дії договору факторингу до 31.12.2024 року. 
Відповідно до копії Реєстру прав вимоги №151 від 14.09.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727, що також підтверджується копією акту звірки взаємних розрахунків зі сплати суми фінансування від 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, згідно п.п. 1.3. якого під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. 
За положеннями пункту 4.1 вказаного вище договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до копії Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 року, погодженого між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727, що також підтверджується копією платіжної інструкції від 01.08.2023 №4484. 
10.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №10/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, у тому числі, за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727, що також підтверджується копіями акту прийому-передачі Реєстру боржників, Реєстру боржників від 10.07.2025 та платіжних інструкцій від 15.09.2025 № 346, від 24.09.2025 № 359.
Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727, станом на 31.07.2023 позивачем нарахована заборгованість у розмірі 47956,70 грн, з яких 13500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 34456,70 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). 
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (частина друга статті 1078 ЦК України). 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 183/4256/21 (провадження № 61-15813сво23)). 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Майбутня вимога – це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 
Надані позивачем вищезазначені докази, у їх сукупності, підтверджують факт переходу права грошової вимоги за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача. 
Факт укладення договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №05/0820-01 від 05.08.2020 року до укладення кредитного договору від 10.07.2021 року №761020727 не свідчить про відсутність переходу права вимоги, оскільки відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня вимога, про що узгоджено у вказаному договорі факторингу. При цьому майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Отже, право вимоги за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727 перейшло після виникнення відповідного зобов`язання та його індивідуалізації у відповідних Реєстрах прав вимоги №151 від 14.09.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №10 від 31.07.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року. 
Матеріали справи не містять доказів нікчемності, визнання недійсними, оспорення вказаних вище договорів факторингу. 
Також, позивач не був стороною укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу №28/1118-01, тобто об`єктивно був позбавлений можливості надати підтвердження оплати за цим договором. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 16.07.2020 року у справі №711/7922/17 (провадження №61-41461св18). 
Крім того, у даній цивільній справі, відповідно до матеріалів справи, відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, не наводить заперечень щодо факту переходу права вимоги за кредитним договором від 10.07.2021 року №761020727 до ТОВ «ФК «ЕЙС».  ОСОБА_1 також не зазначає про виконання ним зобов`язання на користь первісного кредитора, не заперечує належність позивачу права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення 10.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору №761020727 та отримання позичальником кредитних коштів; враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору та відступлення права вимоги до позивача, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» за вказаним договором заборгованості за тілом кредиту в сумі 13500,00 грн. 
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані з 10.07.2021 року по 09.08.2021 року за ставкою 1,66 % в день від суми кредиту, а надалі до 31.07.2023 року - за ставкою 2,3 % в день від суми кредиту. 
Водночас, умовами кредитного договору передбачено, що строк кредитування складає 30 днів (тобто до 09.08.2021 року). 
Отже, з відповідача на користь ТОВ «ФК Ейс», з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням розміру відсоткової ставки, періоду кредитування підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом у межах строку кредитування з 10.07.2021 по 09.08.2021 в сумі 6666,56 грн (10100,00грн х 1,66 % х 1 день ) + (13500,00 грн х 1,66% х 29 дні). Інші відсотки нараховані поза межами строку кредитування у період з 10.08.2021 по 31.07.2023, тому стягненню з відповідача не підлягають. 
Пунктом 1.8 кредитного договору від 10.07.2021 року №761020727 встановлено порядок пролонгації строку кредитування, який, зокрема, передбачає вчинення певних дій. Зокрема, сторони погодили, що встановлений у п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником ще на 30 днів шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена. 
Відповідно до п.4.2 кредитного договору №761020727 від 10.07.2021, строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п.1.8 та п.1.12.1 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач не сплачував всіх фактично нарахованих процентів. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що обумовлений сторонами в кредитному договорі №761020727 від 10.07.2021 строк кредитування тривалістю 30 дні було продовжено. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви (2662,40 грн.) та апеляційної скарги (3993,60 грн.), а також документально доведених витрат на професійну правничу допомогу (6000,00 грн + 7000,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (19556,00 грн х 42,05%) у розмірі 8223,30 грн. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»– задовольнити частково. 
Заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором №761020727 від 10.07.2021 по тілу кредиту в сумі 13500,00 грн та заборгованість за відсотками в сумі 6666,56 грн, а всього 20166,56 (двадцять тисяч сто шістдесят шість) грн 56 коп.  
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати у розмірі 8223 (вісім тисяч двісті двадцять три ) грн. 30 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 11 вересня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді           О.В. Агєєв

О.В. Халаджи