Справа № 349/516/26 
Провадження № 2/349/561/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
07 липня 2026 року м. Рогатин
Рогатинський районний суд Івано-Франківської області 
в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.
з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/516/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
встановив:
У квітні 2026 року ТОВ «Новий колектор», інтереси якого представляє Савченко Т.О., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 52936,30 грн.
В обгрунтування позову зазначено, що 27 квітня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит №5492238, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. на строк 360 днів з 27 квітня 2025 року по 21 квітня 2026 року зі сплатою відсотків за стандартною ставкою 0,95% в день, денна процентна ставка 0,9778% в день.
27 січня 2026 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Новий колектор» було укладено договір факторингу №С7-270126-1 відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Новий колектор» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором №5492238 від 27 квітня 2025 року, який був укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ОСОБА_1 .
Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 не виконувала. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 52936,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14999,99 грн; заборгованість за відсотками 34767,56 грн., штраф -3168,75 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 52936,30 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати за відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу в сумі 252,18 грн.
Відповідачка ОСОБА_1 не подала відзив на позов. 
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явлася, просила справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві.
Відповідачка ОСОБА_1 повторно не з`явилася в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку.
Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. 
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
27 квітня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір №5492238 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідачка ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 74934.
Відповідно до п. 9.9. Договору відповідачка підтвердила, що їй зрозуміла уся інформація, зазначена в паспорті споживчого кредиту та вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».
Сума кредиту становить 15000,00 грн ( п. 1.2. Договору).
Строк кредиту 360 днів ( п.1.3. Договору).
Стандартна процентна ставка - 0,95% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Денна процентна ставка 0,9778% ( п.1.4.1. Договору).
Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 ( п. 2.1. Договору).
За довідкою ТОВ "Пейтек" від 27 січня 2026 року 27 квітня 2025 року на електронний плвтіжний засіб 5168745149653427 , код авторизації 022932 Банк - еквайр АТ "ПУМБ" було перераховано 15000,00 грн. на виконання фінансового зобов`язання відповідно до укладеного догвору №5492238 від 27 квітня 2025 року.
27 січня 2026 року між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №С7-270126-1, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА України» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором, що підтверджується переліком боржників №1 у додатку №2 до цього договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №5492238 від 27 квітня 2025 року станом на 27 січня 2026 року, тобто станом на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить  52936,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14999,99 грн; заборгованість за відсотками 34767,56 грн., штраф - 3168,75 грн.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідно до ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем по справі ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням в електронній формі договору № 5492238 від 27 квітня 2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також наявності зі сторони відповідачки невиконаних зобов`язань щодо повернення тіла кредиту в сумі 14999,99 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зазначено, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Як зазначив Верховний Суд України у своїх постановах від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) зазначено, що оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже відповідно до Договору факторингу №С7-270126-1 від 27 січня 2026 року,  до позивачаперейшло право вимоги до відповідачки за Договором №5492238 від 27 квітня 2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом.
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Відсотковоа ставка застосована згідно вимог встановлених ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому заявлена сума відсотків 34767,56 грн. підлягає до стягнення.
Відповідно до п.18 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином нарахування штрафу в сумі 3168,75 грн. у період дії воєнного стану є неправимірним, а тому ця сума не підлягає до стягнення.
Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованості за договором №5492238 від 27 квітня 2025 року в розмірі 49767,55 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 34767,56 грн – заборгованість за відсотками.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, що складаються з 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Позовні вимоги позивача задоволено на 94,01 % (49767,55 грн х 100% :52936,30 грн. = 94,01%).
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2502,92 грн. судового збору ( 2662,40 грн х 94,01 %:100 %=2502,92) .
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Пунктом 4 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Дослідивши надані позивачем докази направлення відповідачу поштою позовної заяви з додатками, а саме квитанцію №1999652 від 06 квітня 2026 року поштової служби "Е-пост" загальною вартістю 252,18 грн., суд дійшов висновку, що зазначені витрати є судовими витратами, оскільки вони понесені позивачем у зв`язку з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у зв`язку з чим підлягають відшкодуванню.
Керуючись  ст. 141, 263-265 ЦПК України,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5492238 від 27 квітня 2025 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14999,99 гривень, за відсотками в розмірі 34767,56 гривень, всього - 49767,55 гривень.
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 3168,75 грн. відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» судові витрати в розмірі 2502,92 грн. судового збору і 252,18 грн.  витрат, пов`язаних з відправленням поштової кореспонденції, всього - 2755,10 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», місцезнаходження: вул.Алмазова Генерала, будинок 13 офіс 601 м. Київ, 01133 код ЄДРПОУ 43170298.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 07 липня 2026 року.
Суддя О.О.Гаврилюк