ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/1977/26 

За позовом Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (Київська обл., м. Біла Церква) 
про стягнення 206 860,93 грн,

Суддя Іванов А.В.
Секретар судового засідання Стадник А.Ю.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київський електровагоноремонтний завод" звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" про стягнення 206 860,93 грн заборгованості, з яких: 27 940,93 грн пені та 178 920,00 грн штрафу за неналежне виконання умов Договору поставки № 351/09/25 від 22.09.2025.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.07.2026 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.
21.07.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти позову в частині стягнення сум пені та штрафу, вказує на наявність форс-мажорних обставин, просить суд зменшити розмір нарахованих сум штрафних санкцій.
27.07.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.
З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, – 

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 між Приватним акціонерним товариством "Київський електровагоноремонтний завод" (Покупець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (Постачальник) було укладено Договір № 351/09/25 (надалі – Договір), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується на умовах і в строки, передбачені цим Договором, передати у власність Покупця Товар, найменування, технічні характеристики, марка й кількість якого вказується в Специфікації або в іншому документі, що є невід`ємною частиною Договору, а також його приналежності та документи, що стосуються цього Товару та підлягають передачі разом із ним, а Покупець зобов`язується прийняти Товар з його при належностями та документами і оплатити за нього.
Відповідно до п. 4.3 Договору, загальна ціна Договору складається із суми вартості всіх Товарів, що зазначені в Специфікації та становить 1 732 400,00 грн, ПДВ 20% - 346 480,00 грн, а разом з ПДВ становить: 2 078 880,00 грн.
Поставка Товару здійснюється виключно на підставі Заявки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та зокрема містить дані про найменування та кількість Товару, що підлягає поставці (п. 5.1 Договору).
Згідно з п. 5.8 Договору, товар з його приналежностями та документами, що стосуються цього товару та підлягають переданню разом із ним, має бути переданий Покупцеві в місці поставки протягом 10 календарних днів з моменту його направлення Постачальнику Заявки Покупця, якщо в ній не вказано інший строк або термін. Постачальник зобов`язується не пізніше ніж за 24 години до фактичної поставки повідомити Покупця щодо точної дати та часу прибуття Товару в місце поставки. 
Пунктом 10.2 Договору передбачено, що у разі прострочення поставки Товару та/або передачі його приналежностей та документів, що стосуються цього Товару та підлягають переданню разом із ним, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, а за прострочення понад 7 днів Постачальник додатково сплачує на користь Покупця штраф у розмірі 20% від вартості Товару щодо поставки якого відбулось прострочення, а в разі прострочення понад 14 днів, Постачальник додатково сплачує на користь Покупця штраф у розмірі 30% від вартості Товару щодо поставки якого відбулось прострочення. 
Сторони у п. 16.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 16.12.2025 до Договору) погодили, що Договір набирає чинності з 16.12.2025 та діє до 30.06.2026, але в будь якому разі до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором та в будь-якому разі цей Договір діє до моменту спливу гарантійних строків експлуатації (використання), що встановлені виробником (постачальником) Товару, або гарантійних строків експлуатації (використання), що Сторони вирішили застосувати.
Відповідно до Специфікації № 1, що є Додатком № 2 до Договору, загальна сума по Договору разом з ПДВ становить 2 078 880,00 грн. Умови поставки: згідно з ІНКОТЕРМС-2020 на умовах DDP, за адресою м. Київ, вул. Січеславська, 2. Умови оплати: протягом 30 календарних днів з моменту передачі Товару за видатковою накладною. 
Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 ч. ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У ч. 2 ст. 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2026 позивачем було направлено на адресу відповідача заявку № 2285/ВМТП/26на поставку оливи трансформаторної Т-1500, кількістю 7 000 кг, на суму 596 400,00 грн з ПДВ. 
Поставка товару за означеною заявкою мала відбутись до 04.05.2026, проте Постачальник у зазначений строк Товар не поставив.
Позивач зазначає, що звертався до відповідача із претензією про сплату неустойки. 
Відповідач у відзиві зазначає, що у відповідь на претензію порушення строків виконання зобов`язань за договором відбулось виключно внаслідок дії обставин непереборної сили (неодноразові атаки з боку Російської Федерації), які виникли незалежно від волі останнього.
Звертаючись до суду з даним позовом, Приватне акціонерне товариство "Київський електровагоноремонтний завод" зазначає, що відповідач порушив встановлені Договором строки поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 27 940,93 грн пені та 178 920,00 грн штрафу.
Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. 
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Перевіривши розрахунок штрафу та пені суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним.
Таким чином, судом встановлено обґрунтованість нарахування відповідачу штрафу та пені за порушення термінів поставки товару.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зокрема, зазначає, що умовами Договору не передбачено строк для отримання або подання сертифіката Торгово-промислової палати України.
Пунктом 8.3. Договору встановлено, що належним доказом наявності обставин непереборної сили та їх тривалості є сертифікат Торгово-промислової палати України або її територіальних органів. 
Також, у п. 8.5 Договору встановлено, що сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за даним Договором, зобов`язання в триденний термін сповістити іншу сторону про настання/припинення дії непереборної сили. 
Зі змісту п. 8.5 Договору вбачається, що саме він встановлює строк сповіщення іншої сторони про настання/припинення дії непереборної сили.
При цьому доказ, який підтверджує наявність обставин непереборної сили встановлений пунктом 8.3. Договору.
За таких обставин, суд відхиляє заперечення відповідача у цій частині як необґрунтовані.
Щодо посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин.
Відповідно до ч.3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати України", торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. 
Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Проте, доказів такого звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" до Торгово-промислової палати до суду не надано. Натомість додано до відзиву листи до позивача про неможливість поставки товару за Договором, талони-повідомлення Єдиного обліку про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію та витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Також, відповідачем у відзиві заявлено клопотання про зменшення сум штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.
Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
При цьому, вирішуючи таке питання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, врахувавши посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 90%: штрафу – до 17 892,00 грн, пені – до 2 794,09 грн.
Відповідно до статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За частиною 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.10. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи встановлені при розгляді даної справи обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 892,00 грн штрафу та пені – 2 794,09 грн є обґрунтованими, доведеними та відповідачем належним чином у встановленому законом порядку не спростовані, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (виходячи з суми штрафних санкцій до їх зменшення судом на 90%). 
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 331 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Пулюя Івана, буд. 48-А; ідентифікаційний код 31852954) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" (03049, м. Київ, вул. Січеславська, буд. 2; ідентифікаційний код 00480247) 17 892 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн 00 коп. штрафу, 2 794 (дві тисячі сімсот дев`яносто чотири) грн 09 коп. пені та 332 (триста тридцять дві) грн 79 коп. судового збору. 
3. В іншій частині в позові відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя А.В. Іванов