Кримінальне провадження №629/7315/26
Номер провадження 1-кп/629/348/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду м. Лозова кримінальне провадження № 12026220000000942 від 14.08.2026 року, за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, із середньою освітою, розлученої, не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 має облікові записи (акаунти) у низці соціальних мереж та месенджерів, зокрема у месенджері «Telegram», де використовує обліковий запис, ідентифікований за ім?ям акаунту- «ОСОБА_5», ім?ям користувача - « ОСОБА_4 », та веде публічний чат « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: [посилання).
Вказаний публічний чат на момент вчинення кримінального правопорушення налічував не менше 1 000 учасників, які мали можливість переглядати розміщену у ньому інформацію, надсилати текстові, голосові, аудіо-та відео повідомлення. Перегляд інформації та вступ до вказаного публічного чату були відкритими та доступними необмеженому колу осіб.
08 квітня 2026 року приблизно о 21 годині 19 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи власний мобільний пристрій та обліковий запис у месенджері «Telegram», ідентифікований за ім?ям акаунту - « ОСОБА_5 », ім?ям користувача- « ОСОБА_6 », діючи умисно, на ґрунті конфлікту, що виник між нею та ОСОБА_7 , розмістила у вказаному публічному чаті повідомлення, зміст яких був спрямований на приниження честі та гідності останнього.
У подальшому конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 продовжився під час особистого листування між ними за допомогою месенджера «Telegram», у ході якого між останніми виникли неприязні відносини.
У ході зазначеного конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА_7 домовилися про особисту зустріч у місті Лозова Харківської області.
12 серпня 2026 року о 16 год. 58 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу Палацу культури за адресою: Харківська область, м. Лозова, проспект Перемоги, будинок 1, зустрілася з ОСОБА_7 , після чого між ними продовжився раніше виниклий словесний конфлікт.
Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством, у ході конфлікту ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх дій та те, що її висловлювання і поведінка можуть бути сприйняті ОСОБА_7 як реальна погроза позбавлення його життя, з метою залякати останнього та викликати у нього побоювання за власне життя, раптово для ОСОБА_7 дістала з бардачка належного їй автомобіля марки «BMW 530», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », предмет зовні схожий на пістолет «Makarov» серії/номер НОМЕР_3 , після чого направила вказаний предмет зовні схожий на пістолет «Makarov» безпосередньо у бік ОСОБА_7 . Одночасно з цим ОСОБА_3 , утримуючи вищезазначений предмет зовні схожий на пістолет «Makarov» та направляючі його у бік 

ОСОБА_7 , висловила на його адресу словесну погрозу здійсненням пострілів в ділянку голови ОСОБА_7 , тим самим прямо погрожуючи останньому позбавленням життя. 
ОСОБА_3 своїми умисними діями, а саме у висловлені погрози, раптовому діставанні предмету зовні схожого на пістолет «Makarov», його демонстрації та безпосередньому спрямуванні у бік ОСОБА_7 , висловленні погрози позбавлення життя створила реальну обстановку, за якої ОСОБА_7 сприйняв висловлену на його адресу погрозу як реальну загрозу своєму життю, у зв?язку з чим залишив місце події.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно із заявою ОСОБА_3 від 17.08.2026 року щодо визнання нею своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної та підписаної за участю її захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинувачена визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Отже, в ході дізнання ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 12026220000000942, в якому виклала клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_7 в заяві від 17.08.2026 року вказав, що погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку повністю доведена та її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України, а саме як погроза вбивством.
Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, є кримінальним проступком.

Вивченням особи встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, із середньою освітою, розлучена, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за вчинений кримінальний проступок, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про особу.
В даному випадку, при обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного нею кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Із урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального проступку та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що обвинувачена не працююча, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
У кримінальному провадженні(проступку) цивільний позов не заявлено.
Викривачі у кримінальному провадженні - відсутні.
У кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз.
Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи в межах даної справи -відсутні.
Кримінальним правопорушенням ОСОБА_7 завдано моральної шкоди у вигляді погрози вбивством.
У кримінальному провадженні є речові докази.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження та обмежувальні заходи не обирати. 
Речові докази, а саме: 
-мобільний пристрій моделі - iPhone 12 Pro, номер моделі - SGLT3LL/A, серійний номер - НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання власнику - потерпілому ОСОБА_7 -залишити останньому;
-флешносій марки «Kingston» об?ємом 32 Гб, з відомостями (інформацією), встановленими оглядом від 04.08.2026, що містилась на мобільному пристрої моделі - iPhone 12 Pro, номер моделі - 5GLT3LL/A, серійний номер - НОМЕР_5 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 12026220000000584 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
-аркуш паперу формату А4 з рукописним написом: «Пламенный привет от ОСОБА_9 и до скорой встречи», який поміщено до паперового конверту та опечатано, що зберігається у матеріалах кримінального провадження №12026220000000584 у паперовому конверті-залишити в матеріалах кримінального провадження;
-флешносій марки «TeamGroup» об?ємом 32 Гб, з відомостями (інформацією) встановленими оглядом від 14.08.2026 року -публічного чату у месенджері «Telegram», за наступним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 володільцем якого є ОСОБА_3 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження №12026220000000584 -залишити в матеріалах кримінального провадження.
Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги 

судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1