Справа №755/5263/26 Суддя в суді першої інст. - Федосєєв С.В.
Провадження № 33/824/3314/2026   Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю особи,
яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
захисника - адвоката Коломійця С.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коломійця С.С в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 .
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин. 
Так, ОСОБА_1 , 26.03.2026 року о 23 год. 10 хв., керувала транспортним засобом марки « FIAT PUNTO», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по пр-т Броварський 203, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія проводився на місці зупинки, за допомогою приладу «Drager» Alсotest 6820, прилад ARНК-0539, тест №6932. Результат огляду - 0,76 ‰. Своїми діями, ОСОБА_1 порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, оскільки сам момент зупинки не був зафіксований. Працівники поліції ввели в оману ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути належними та достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 .

Заслухавши думки ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені захисником, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №625085 від 26.03.2026 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; результатом тестування спеціального технічного засобу «Drager», відповідно до якого рівень алкоголю становив 0,76‰; карткою обліку адміністративного правопорушення; рапортом працівника поліції; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. 

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні нею вимог п. 2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки сам момент зупинки не був зафіксований, апеляційний суд вважає безпідставними. 
Згідно дослідженому відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівники поліції на узбіччі автодороги виявили транспортний засіб, припаркований з порушенням вимог Правил дорожнього руху, який перебував з увімкненою аварійною світловою сигналізацією. За кермом транспортного засобу перебувала ОСОБА_1 . Крім того, інший екіпаж патрульної поліції повідомив, що ОСОБА_1 перепаркувала свій автомобіль, а також під час спілкування у останньої виявлено запах алкоголю з порожнини рота. Працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що остання погодилась. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням алкотестеру «Драгер». Результат становив 0, 76 ‰, з яким ОСОБА_1 погодилась. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про її відсторонення від керування транспортним засобом. В подальшому ОСОБА_1 зачитано зміст протоколу, примірник якого отримала, де засвідчила свій підпис. Зауважень чи заперечень ОСОБА_1 не заявлено. 
Крім того, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Разом з тим, в матеріалах справи наявна роздруківка зі спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820», ARНК 0539, відповідно до якої результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 0,76 ‰, де остання засвідчила власний підпис. Отже, ОСОБА_1 погодилася з результатом проведеного огляду.
Апеляційний суд вважає доводи захисника необґрунтованими, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути належними та достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 , оскільки зазначенийпротокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Зокрема, у протоколізазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, роз`яснено водію її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, засвідчено підпис  ОСОБА_1 (зі змістом ознайомлена, копію отримала) та працівника поліції. Крім того, рапорт працівника поліції підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень у діях працівників поліції, оскільки вони діяли відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи.
Аналізуючи викладене, зазначені докази є належними, допустимими, достовірними та взаємно узгоджуються між собою. Підстав ставити під сумнів їх достовірність судом не встановлено, а в своїй сукупності вони підтверджують обставини, встановлені під час судового розгляду. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАп. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Коломійця С.С в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига