ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 липня 2026 року  м. Чернівці  Справа № 727/14846/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Лисака І.Н.,
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Сарган Ю.В.,
позивач: Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Одовічен Я.В.,

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (далі по тексту - МКП «ЧТКЕ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії (а.с.2-4).
Позов обґрунтовувало тим, що МКП «ЧТКЕ» надає послуги з постачання теплової енергії до приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , опалювальною площею 138,19 кв.м. Вказане приміщення розташоване в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, до якого входять прилади централізованого опалення.
Відповідачу відкрито договір №1223 для проведення розрахунків, а між сторонами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ й на офіційному веб-сайті МКП «ЧТКЕ» https://teplo.cv.ua/.
Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках, а нарахування відповідачу за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва Провадження №22-ц/822/1170/26

та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року.
Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 450/13 від 23.06.2021року, № 813/24 від 20.10.2021 року, №605/30 від 12.10.2022 року, № 637/22 від 26.09.2023 року, № 661/19 від 24.09.2024 року.
В свою чергу, ОСОБА_1 за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року не сплачувала, у результаті чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 140740, 39 грн.
Також, відповідач не здійснювала плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в сумі 1018,25 грн за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року, втрати від інфляційних процесів у розмірі 4812,83 грн, 3 відсотки річних у розмірі 1554,22 грн.
На підставі наведеного та з посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, просило позов задовольнити.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «ЧТКЕ» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року в сумі 140 740,39 грн, плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року у розмірі 1018,25 грн, втрати від інфляційних процесів у розмірі 4812,83 грн, три відсотки річних у розмірі 1554,22 грн та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням сторона відповідача оскаржила його, подавши апеляційну скаргу.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив факт теплопостачання будинку із фактом надання послуг відповідачу щодо спірного приміщення, а наявність централізованого опалення в будинку не доводить факт надання вказаних послуг відповідачу.
Звертає увагу на те, що судом не було встановлено належним чином об`єкт, щодо якого здійснено нарахування, крім того, у приміщеннях відповідача відсутні транзитні трубопроводи та стояки.
Стверджує й про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує підключення спірного приміщення до системи централізованого теплопостачання, як і не доводить розмір площі опалюваного приміщення, а також не дає можливості перевірити такий на його відповідність Методиці №315.
Також вважає, що акт обстеження від 28.08.2025 року, як і робочий проект 2012 року щодо вузла обліку житлового будинку не доводить технічного приєднання 17/100 вбудовано-прибудованого приміщення відповідача.
Крім того вказує на те, що інфляційні втрати, 3% річних є похідними від основної вимоги, а стягнення плати за абонентське обслуговування є необґрунтованим, а тому просить рішення скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просить таку залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Мотивація рішення суду побудована на тому, що вимоги позивач є доведеними, відповідач таких не спростувала, а тому позов підлягає задоволенню.
Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2025 року МКП «ЧТКЕ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 140740,39 грн, плату за абонентське обслуговування у розмірі 1018,25 грн, інфляційні втрати в розмірі 4812,83 грн та три відсотки річних у розмірі 1554,22 грн (а.с.1-3). 
Відповідно до свідоцтва про право власності на вбудовано-прибудоване приміщення магазину від 05.03.1997 року, що розташоване по АДРЕСА_2 , таке належить малому приватному підприємстві фірмі «Атлас». На підставі рішення Чернівецького МВК №258/7 від 06.08.2002 року частина магазину переобладнана під квартиру АДРЕСА_3 . У зв`язку з цим зменшилась загальна частина магазину, що складає 816,9 кв.м. Продано 17/100 частин цього нежилого приміщення загальною площею 142,3 кв.м. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, за реєстровим №3234 (т.1 а.с.127).
Згідно відповіді №2328249 від 11.02.2026 року в будинку АДРЕСА_1 розташоване вбудовано-прибудоване приміщення магазину, загальною площею 812,9 кв.м. 
З зазначеної відповіді 50/100 з вказаного вбудовано-прибудоване приміщення магазину на праві спільної часткової власності належить ТОВ «Ординація Груп»; 10/100 належить ОСОБА_2 , 23/100 належить малому приватному підприємстві фірмі «Атлас» (т.1 а.с.117-118).
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2026 року за адресою: АДРЕСА_1 розташоване нежиле приміщення, площею 815,9 кв.м, 17/100 часток з вказаного приміщення 12.06.2008 року було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, ВКО/№643713 від 27.05.2008 року (т.1 а.с.158/зворот). 
Як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.05.2008 року мале приватне підприємство фірма «Атлас» передало у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність 17/100 частки нежилого приміщення, загальною площею 142,30 кв.м, літери «А», вбудовано-прибудованого приміщення магазину загальною площею 815,9 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.134).
З акту від 20 червня 2024 року вбачається, що на замовлення «Комарова, 33» – представником виконавця МКП «ЧТКЕ» здійснено демонтаж теплолічильника «Ергомера», а з акту від 09 жовтня 2024 року вказаним представником на замовлення Комарова, 33 здійснено монтаж теплолічильника «Ергомера» (т.1 а.с.6/зворот).
10 жовтня 2024 року проведено опломбування вузла обліку теплової енергії, що підтверджується актом №665 МКП «ЧТКЕ», який, крім іншого, було повірено 02.10.2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (т.1 а.с.8, 21, 48).
28 серпня 2025 року представником МКП «ЧТКЕ» проведено комісійне обстеження ряду нежитлових приміщень на факт наявності та відсутності централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 , здійснено огляд підвальних приміщень під приміщеннями 1-4 та виявлено транзитні трубопроводи та стояки (т.1 а.с.7/зворот). 
З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2025 року ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 17/100 часток приміщення, що розташоване в будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9-12/зворот).
За інформацією Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, встановлено, що згідно наданих відомостей місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (т.1 а.с.31).
Матеріали справи містять копії типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії в редакціях 01.10.2021 року та 10.03.2025 року (т.1 а.с.22-28). 
За період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року борг ОСОБА_1 (договір 1223) за надання послуг з постачання теплової енергії складає 140 740,46 грн, борг за абонентську плату за вказаний період 1018,28 грн (т.1 а.с.17/зворот).
МКП «ЧТКЕ» направляло ОСОБА_1 попередження щодо сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (т.1 а.с.20).
З копії акту обстеження від 28.08.2025 року, складеного представником МКП «Чернівцітеплокомуненерго», представником ДІБ ЧМР та представником ПП «Порядок в домі» встановлено проведення комісійного обстеження ряду нежитлових приміщень на факт наявності/відсутності центрального опалення за адресою: АДРЕСА_1 , 9-типоверхової житлової будівлі. При обстеженні встановлено: 
приміщення №1 – магазин «Вбудована техніка для кухні», через приміщення проходять транзитні трубопроводи мереж ЦО, в наявності є прилади опалення (радіатори). Приладів, що вказують на індивідуальне опалення, не виявлено;
приміщення 2 – приміщення знаходиться на напівпідвальному рівні 9-ти поверхового житлового будинку. Доступу немає;
приміщення 3 – «Автомагазин», нежитлове приміщення, через приміщення проходять транзитні трубопроводи мереж ЦО, в наявності є прилади опалення (радіатор), встановити наявність індивідуального опалення не вдалося;
приміщення 4 – медичний центр «Sparabi», приміщення знаходиться на 1-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку. Через приміщення проходить транзитні трубопроводи мереж ЦО.
Вищезазначений ряд приміщень знаходяться у власності ТОВ «Ординація груп», мале приватне підприємство фірми «Атлас», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Загальна площа приміщень 812,9 кв.м.
Проведено огляд підвальних приміщень, які знаходяться під вище вказаними приміщеннями, в яких виявлено транзитні трубопроводи та стояки, які проходять через вищевказані приміщення. Обстеження проведено з фото фіксацією (т.1 а.с.47).
З копії довідки МКП «ЧТКЕ» від 17.02.2026 року встановлено, що МКП «ЧТКЕ» підтвердило факт наявності централізованого опалення багатоквартирного будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Вказаний будинок приєднано до мереж централізованого опалення з 1996 року згідно оціночного акту на будівлю та перебуває на теплопостачанні по теперішній час (опалення центральне, підвальне приміщення і магазин). Житловий будинок обладнаний вузлом комерційного обліку марки Ергомера-125 (т.1 а.с.139-153).
Наведене свідчить про те, що будинок АДРЕСА_1 оснащений приладами централізованого опалення, такі висновки стороною відповідача не спростовано належними та допустимими доказами.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), а правовідносини з надання послуги з постачання теплової енергії постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У пункті 5 частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
В силу частини 1 статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини 1 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно з частиною 6 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 року втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 року №85), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно Правил надання послуги з постачання теплової енергії №830, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року визначено наступне.
Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором, або шляхом надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 ЗУ «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).
Відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж (систем) інших власників квартир та нежитлових приміщень.
Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.
Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).
Відповідно до статті 1 ЗУ «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частина 6 статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» вказує, що плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію.
Звертаючись до суду із позовом МКП «ЧТКЕ» зазначало, що ним надаються послуги з постачання теплової енергії в будинок по АДРЕСА_1 , а відповідачу, яка є власником 17/100 нежитлових приміщень за вказаною адресою відкрито договір №1223, тобто між сторонами встановились фактичні відносини з приводу надання послуг з теплопостачання.
Таким чином, сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач була зобов`язана сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період.
При цьому не знайшли свого підтвердження доводи відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги відповідача щодо підключення приміщень до мереж теплопостачання (відсутності опалення у приміщенні), оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про його відключення від мереж централізованого опалення у встановленому законом порядку.
Так, питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила).
Відповідно до пункту 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Згідно з п.26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинний на момент виникнення правовідносин між сторонами та втратив чинність з 17 вересня 2019 року, визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.
Відповідно до п. 1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж.
Згідно з п.2.1. Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканця будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.
Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.
Відповідно до п.2.5 Порядку відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.
Згідно з п.2.6 Порядку по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.
Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.2 Порядку).
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до наказу від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Отже, з наведеного вище слідує, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається лише на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання процедури, прийнятого на підставі заяви власника (власників) будинку.
Така правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду у справах №915/89/16 від 02 березня 2018 року, №522/401/15-ц від 25 вересня 2019 року, від 12 березня 2021 року у справі № 487/955/18.
Оскільки відповідачем не надано суду акт, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживача від мережі центрального опалення належного йому нежитлового приміщення, як це передбачено чинним законодавством, що являється єдиною підставою для перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні правові підстави для звільнення останнього як споживача/користувача зазначеними послугами, що надаються позивачем, від оплати за ці послуги.
Тобто без реального і санкціонованого компетентними органами відключення житла від теплопостачання не має підстав для звільнення відповідача від оплати таких послуг.
Відповідачем контррозрахунок суми заборгованості заявленої позивачем до стягнення суду не наданий.
Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді.
Наведеним вище спростовуються доводи відповідача щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також настання у відповідача строку виконання грошових зобов`язань зі сплати таких послуг.
Крім того, доводи з приводу відсутності доказів технічного приєднання спірного приміщення до системи централізованого опалення, належної ідентифікації спірного об`єкта, використання при розрахунку показника 138,19 кв.м (чи опалюється вся площа), розподілу витрат між споживачами,- є неспроможними, оскільки відповідач, будучи зацікавленою у встановлені істини у справі, мала можливість на підтвердження таких аргументів надати суду належні та допустимі докази та спростувати вимоги позивача без залучення експерта (наприклад, допуску для комісійного огляду під час розгляду справи в суді першої інстанції, тощо), однак такого не зробила.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що навіть відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення, так як теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі, передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога).
Навпроти, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Акту комісійного обстеження від 28 серпня 2025 року зазначається, що «….нежитлових приміщення вбудовано-прибудованих проходять транзитні трубопроводи мереж ЦО, в деяких в наявності є прилади опалення (радіатори), що вказує та те, що станом на серпень 2025 року при обстеженні системи тепло споживання вбачається, що система централізованого опалення проходить через нежитлове приміщення відповідача, що останнім не спростовано, доказів відключення нежитлового приміщення в законному порядку від мереж централізованого постачання теплової енергії відповідачем не надано, як не надано доказів відсутності трубопроводів, радіаторів, тощо які взаємодіють з системою централізованого опалення.
Усні заперечення відповідача щодо обставин, зазначених в наведеному акті, не є доказами в розумінні ст.76 ЦПК України, а отже не спростовують його зміст. Сумлінно користуючись процесуальними правами відповідач не була позбавлена сприяти суду у встановлені обставин наявності/відсутності транзитних мереж системи опалення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 як власника нерухомого майна (нежитлових приміщень) заборгованості за послугами теплопостачання, наданими МКП «ЧТКЕ» у розмірі 140 740,39 грн за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року.
Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, пені, то відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачу на заборгованість зі сплати за теплопостачання нараховувались три відсотки річних за вказаний період та абонентська плата.
У статті 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до частини 1 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, а також у постанові від 02.07.2025 року у справі №903/602/24 сформувала усталену правову позицію про те, що 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України мають компенсаційний (не штрафний) характер, входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення, спрямовані на відшкодування втрат від знецінення коштів та плату за користування чужими коштами. 
В апеляційній скарзі відповідач вважає такі нараховані як похідні, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перерахунку вказаних сум.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційних скарг, не можуть бути підставою для скасування або зміни правильного по суті рішення суду першої інстанції.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування рішення суду з ухваленням нового немає.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач    І.Н. Лисак

Судді:     Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк