Справа №162/1051/25
Номер провадження 2-др/162/10/26

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2026 року       селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Любешівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Любешівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно,
встановив:
Любешівським районним судом Волинської області 10 липня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Любешівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування відмовлено повністю. У позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Любешівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно відмовлено повністю.
Представником третьої особи Михалик Г.В у порядку частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) 15 липня 2026 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу у розмірі 26484,15 гривні відповідно до статей 137, 141, 246, 270 ЦПК.
Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК додаткове рішення ухвалено без повідомлення учасників справи. 
На підтвердження понесення ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу представником третьої особи адвокатом Михалик Г.В. подано договір про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2025 року, акт наданих послуг від 14 липня 2026 року з детальним описом робіт, витраченого часу та вартості послуг, квитанції до прибуткового касового ордера на загальну суму 26484,15 гривні.
Представник позивачів по первісному позову ОСОБА_4 у письмовому клопотанні просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 . 
Аналіз законодавства приводить суд до таких висновків. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин другої, третьої статті 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Із змісту рішення суду слідує, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Любешівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно, відмовлено повністю. Відтак витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідачів по позову третьої особи. 
Враховуючи викладене, керуючись статтею 270 ЦПК, суд
ухвалив:
Заяву представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, адвоката Михалик Галини Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу задовольнити.
Судові витрати на правничу допомогу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 у розмірі 26484 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні 15 копійок з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Любешівської селищної ради не стягувати, а залишити за ОСОБА_3 . 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового судового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Суддя В.Д. Глинянчук