ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 914/1317/25

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя Желік М.Б. 
судді Орищин Г.В.
Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційні скарги 
Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” від 12.09.2025 (вх. №01-05/2750/25 від 15.09.2025),
Товариства з обмеженою відповідальністю “Фармед” від 13.03.2026 (вх. №01-05/740/26, №01-05/741/26 від 16.03.2026) 
та Товариства з обмеженою відповідальністю “Сучасна металургійна компанія” від 27.06.2026 (вх. №01-05/2089/26 від 29.06.2026)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 (повну ухвалу складено 25.08.2025, суддя Артимович В.М.), постановлену за результатами розгляду 
заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент”, м. Київ, 
про додаткові грошові вимоги до боржника Акціонерного товариства “Галичфарм” (79024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, ідентифікаційний код 05800293) у сумі 2 059 490 453,87 грн. 
та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 (повну ухвалу складено 03.09.2025, суддя Артимович В.М.), постановлену за результатами попереднього засідання,
у справі №914/1317/25
у за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент”, м. Київ
про: банкрутство Акціонерного товариства “Галичфарм” (79024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, ідентифікаційний код 05800293)

за участю представників:
від ТзОВ «Фармед» (скаржника): адвокат Нечваль Я.В. (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів);
від ТзОВ «Скай-Девелопмент» (кредитора): адвокат Щербак Є.М. (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів);
від ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» (від уповноваженої особи акціонерів боржника): адвокат Джас І.В. (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів), адвокат Кулак І.О., адвокат Дудяк Р.А.
керуючий санацією: арбітражний керуючий Ткачук О.В. (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів);
інші учасники: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 ГПК України.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ: 

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 у справі №914/1317/25 додаткові грошові вимоги ТзОВ “Скай-Девелопмент” визнано частково в сумі 1 005 731 697,08 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів АТ “Галичфарм”, з яких: 6056,00 грн (судовий збір) перша черга; 1 005 725 641,08 грн (заборгованість) четверта черга (з яких 412 631 000,00 грн. забезпечені грошові вимоги), решту грошових вимог за заявою відхилено.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 виправлено описку в ухвалі від 20.08.2025, а саме викладено п.1 резолютивної частини ухвали в такій редакції:
«Додаткові грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Девелопмент» визнати частково в сумі 1 005 731 697,08 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Акціонерного товариства «Галичфарм» (79024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, ідентифікаційний код 05800293), з яких: 6056,00 грн (судовий збір) перша черга; 666 290 218,08 грн, заборгованість (4 черга), 339 435 423,10 забезпечені грошові вимоги».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №914/1317/25 за результатами попереднього засідання визначено перелік та розмір визнаних вимог кредиторів Акціонерного товариства “Галичфарм”, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів боржника, з яких: 
- Товариство з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” у розмірі 1 145 552 273,20 грн заборгованості (четверта черга), 108 336,00 грн судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (перша черга), 339 435 423,10 забезпечені грошові вимоги (п.п.1. ухвали); 
- Товариство з обмеженою відповідальністю “Артеріум ЛТД” в сумі 14 647 030,10 грн., з яких: 6056,00 грн (судовий збір) перша черга; 14 640 974,10 грн. (заборгованість) четверта черга” (п.п.2. ухвали);
- Акціонерне товариство “Київмедпрепарат” в сумі 2 083 123,37 грн., з яких: 6056,00 грн (судовий збір) перша черга; 2 077 067,37 грн (заборгованість) четверта черга (п.п.3. ухвали); 
- Корпорація “Артеріум” в сумі 40 579 249,40 грн., з яких: 6056,00 грн (судовий збір) перша черга; 40573193,45 грн. (заборгованість) четверта черга (п.п.4. ухвали).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.09.2026 виправлено описку, допущену у п.1.1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №914/1317/25 та викладено п. 1.1. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі № 914/1317/25 у наступній редакції: « 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай-Девелопмент» (04112, м. Київ, вул. Оранжерейна, буд. 3, ідент. код 43715128) у розмірі 1 145 449 993,20 грн – заборгованості (четверта черга), 108 336,00 грн – судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (перша черга), 339 435 423,10 – забезпечені грошові вимоги.».
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ТзОВ “Скай-Девелопмент” (кредитор) звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 з урахуванням ухвали від 11.09.2025 про виправлення описки в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” у визнанні додаткових грошових вимог у нарахуванні за сімома кредитними договорами на підставі ст.625 ЦК України процентів за період прострочення погашення заборгованості за тілом кредитів, 3% річних на суму комісійної винагороди, інфляційних на суму заборгованості за тілом кредитів та комісійної винагороди за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 в сумі 486 742 320,87 грн., з яких 413 546 743, 97 грн. вимоги 4-ої черги, 73 195 576, 90 грн. забезпечені грошові; постановити в скасованій частині нове рішення про визнання додаткових грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” до АТ “Галичфарм” в сумі 486 742 320,87 грн, з яких 413 546 743, 97 грн. вимоги 4-ої черги, 73 195 576, 90 грн. забезпечені грошові вимоги.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 15.09.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 (після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “Скай-Девелопмент”, призначено розгляд справи на 15.10.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 змінено дату судового засідання на 13.10.2025.

Також Корпорація “Артеріум” (кредитор) звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 в частині визнання додаткових грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” до боржника в сумі 1 005 731 697,08 грн., та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025, постановлену за результатами попереднього засідання, в частині розміру визнаних вимог кредитора ТзОВ “Скай-Девелопмент”.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 16.09.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Корпорації “Артеріум”, призначено розгляд справи на 15.10.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 змінено дату судового засідання на 13.10.2025.

10.10.2025 ТзОВ “Скай-Девелопмент” подало клопотання (вх. №01-05/2953/25) про зупинення апеляційного провадження до завершення перегляду Касаційним господарським судом ухвали Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ “Галичфарм” та постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 у справі №914/1317/25. У клопотанні скаржник також просив направити усі матеріали справи до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі п.6 резолютивної частини ухвали цього суду від 06.10.2025 у справі №914/1317/25.
13.10.2025 арбітражний керуючий Ткачук О.В. подав клопотання (вх. №01-05/2956/25) про зупинення апеляційного провадження до завершення розгляду Касаційним господарським судом касаційної скарги АТ “Київмедпрепарат” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ “Галичфарм” та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 у справі №914/1317/25.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Корпорації “Артеріум” та ТзОВ “Скай-Девелопмент” на ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у справі №914/1317/25, у зв`язку з витребуванням Верховним Судом матеріалів справи постановлено відкласти розгляд справи до повернення матеріалів справи до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 залишено без розгляду заяву Акціонерного товариства “Київмедпрепарат” б/н від 29.12.2025 (вх. №01-05/3907/25 від 30.12.2025) про приєднання до апеляційної скарги Корпорації “Артеріум” на ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у справі №914/1317/25.

13.01.2026 матеріали справи надійшли на адресу Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.02.2026.

23.02.2026 Корпорація “Артеріум” подала відмову від апеляційної скарги на ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у справі №914/1317/25.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 відкладено розгляд справи на 01.04.2026.

25.02.2025 АТ “Київмедпрепарат” (кредитор) звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 у справі №914/1317/25 про визнання додаткових грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” та ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №914/1317/25, постановлену за результатами попереднього засідання.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання АТ “Київмедпрепарат” про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвал Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у справі №914/1317/25, відмовлено у відкритті апеляційного провадження. 

13.03.2026 ТзОВ “Фармед” (кредитор) звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить:
- скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 в частині визнання додаткових грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” до боржника в сумі 1 005 731 697,08 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів АТ “Галичфарм”;
- в цій частині ухвалити нове рішення, яким додаткові грошові вимоги ТзОВ “Скай-Девелопмент” визнати частково в сумі 470 430 212,98 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів АТ “Галичфарм”, з яких: 6056,00 грн. (судовий збір) перша черга; 297 222 378,68 грн. (заборгованість) четверта черга, 173 735 027,43 грн. забезпечені грошові вимоги, а решту додаткових грошових вимог за заявою ТзОВ “Скай-Девелопмент” - відхилити;
- скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі № 914/1317/25, постановлену за результатами попереднього засідання господарського суду, в частині розміру визнаних вимог кредитора – ТзОВ “Скай-Девелопмент”, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме, у розмірі 1 145 552 273,20 грн заборгованості (четверта черга), 108 336,00 грн судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (перша черга), 339 435 423,10 грн – забезпечені грошові вимоги;
- в цій частині ухвалити нове рішення, яким визначити розмір визнаних вимог кредитора – товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент”, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів боржника, у розмірі 950 225 517,23 грн, з яких: 776 382 153,80 грн – заборгованість (четверта черга), 108 336, 00 грн (перша черга) – судовий збір та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому, 173 735 027,43 грн. – забезпечені грошові вимоги.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 16.03.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “Фармед” від 13.03.2026 (вх. №01-05/740/26, №01-05/741/26 від 16.03.2026) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025, постановлену за результатами розгляду заяви ТзОВ “Скай-Девелопмент” про додаткові грошові вимоги до боржника АТ “Галичфарм” у сумі 2 059 490 453,87 грн. та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025, постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/1317/25, розгляд справи призначено на 22.04.2026.

01.04.2026 ТзОВ “Фармед” подало клопотання (вх. №01-04/2686/26) про здійснення спільного розгляду апеляційних скарг ТзОВ “Скай-Девелопмент” та ТзОВ “Фармед” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №914/1317/25.
01.04.2026 у зв`язку із оголошеним сигналом «повітряної тривоги» по всій території України, судове засідання не відбулося. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 розгляд справи призначено на 22.04.2026.

16.04.2026 ТзОВ “Скай-Девелопмент” подало відзив (вх. №01-04/3134/26) на апеляційну скаргу ТзОВ “Фармед”, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувані ухвали - залишити без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 прийнято відмову Корпорації “Артеріум” від апеляційної скарги на ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у справі №914/1317/25, закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Корпорації “Артеріум” від 15.09.2025 (вх. №01-05/2766/25, №01-05/2767/25 від 16.09.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 постановлену за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” про додаткові грошові вимоги до боржника Акціонерного товариства “Галичфарм” у сумі 2 059 490 453,87 грн. та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/1317/25.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 об`єднано апеляційні скарги ТзОВ “Скай-Девелопмент” та ТзОВ “Фармед” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025, постановлену за результатами розгляду заяви ТзОВ “Скай-Девелопмент” про додаткові грошові вимоги до боржника, та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025, постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/1317/25, в одне апеляційне провадження, відкладено розгляд справи на 27.05.2026.

20.05.2026 ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” подало заяву (вх.№01-04/4246/26) про приєднання до апеляційної скарги ТзОВ “Фармед” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025, постановлену за результатами розгляду заяви ТзОВ “Скай-Девелопмент” про додаткові грошові вимоги до боржника АТ “Галичфарм” в сумі 2 059 490 453,87 грн. та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025, постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/1317/25.
21.05.2026 ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” подано клопотання (вх. №01-04/4265/26) про залучення до участі у справі №914/1317/25 як уповноваженої особи засновників (акціонерів) АТ “Галичфарм”.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 заяву ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” від 20.05.2026 (вх.№01-04/4246/26) про приєднання до апеляційної скарги ТзОВ “Фармед” на ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у справі №914/1317/25 залишено без розгляду.

25.05.2026 ТзОВ “Скай-Девелопмент” подало клопотання (вх. №01-04/4382/26) про долучення до матеріалів справи копії постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12.05.2026 у справі №914/2191/18.
26.05.2026 ТзОВ “Скай-Девелопмент” подало заперечення (вх. №01-04/4405/26) щодо прийняття до розгляду заяви ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” про приєднання до апеляційної скарги ТзОВ “Фармед”. 

27.05.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді Желіка М.Б. у відрядженні.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 призначено розгляд справи на 10.06.2026.

05.06.2026 ТзОВ “Скай-Девелопмент” подало додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. №01-04/4781/26).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю “Сучасна металургійна компанія” (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 44029689) до участі у справі №914/1317/25 про банкрутство Акціонерного товариства “Галичфарм” як уповноважену особу засновників (акціонерів) боржника, відкладено розгляд справи на 05.08.2026.

27.06.2026 ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” (уповноважена особа засновників боржника) звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить:
- скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 року у справі №914/1317/25, постановлену за результатами розгляду заяви ТзОВ “Скай-Девелопмент” про додаткові грошові вимоги до боржника в частині, виклавши її резолютивну частину в такій редакції: додаткові грошові вимоги ТзОВ “Скай-Девелопмент” визнати частково в сумі 554 331 728,82 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів АТ “Галичфарм”, з яких: 6056,00грн (судовий збір) перша черга; 359 743 065,86грн., заборгованість (4 черга), 194 582 606,96грн. - забезпечені грошові вимоги;
- скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 у справі №914/1317/25, постановлену за результатами попереднього засідання, в частині підпункту 1.1. пункту 1 резолютивної частини ухвали (визнання грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент”) в частині, виклавши її резолютивну частину в такій редакції: 
- 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” (04112, м.Київ, вул. Оранжерейна, буд. 3, ідент. код 43715128) у розмірі 838 902 840,98грн. заборгованості (четверта черга), 108 336,00грн. судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (перша черга), 194 582 606,96грн. забезпечені грошові вимоги.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 29.09.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
З 29.06.2026 до 24.07.2026 колегія суддів перебувала у щорічній основній відпустці.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2026 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Сучасна металургійна компанія” строк на апеляційне оскарження ухвал Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.05.2025 у справі №914/1317/25, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025, постановлену за результатами розгляду заяви ТзОВ “Скай-Девелопмент” про визнання додаткових грошових вимог до боржника, та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.08.2025, постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/1317/25, призначено розгляд справи на 05.08.2026, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу 5 календарних днів з моменту отримання ухвали суду.
03.08.2026 ТзОВ “Скай-Девелопмент” подало відзив (вх.№01-04/6450/26) на апеляційну скаргу ТзОВ “Сучасна металургійна компанія”, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та 27.08.2025 в оскаржуваній частині – без змін. До відзиву додано розрахунок АТ «Галичфарм» перед ТзОВ “Скай-Девелопмент” у справі №914/1317/25.
03.08.2026 керуючий санацією АТ «Галичфарм» арбітражний керуючий Ткачук О.В. подав відзив (вх.№01-04/6485/26) на апеляційну скаргу ТзОВ “Сучасна металургійна компанія”, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвали Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та 27.08.2025 в оскаржуваній частині – без змін. 

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.08.2026 об`єднано апеляційні скарги ТзОВ “Скай-Девелопмент”, ТзОВ “Фармед” та ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” та відкладено розгляд справи на 17.08.2026.

В судовому засіданні 17.08.2026 представник ТзОВ «Скай-Девелопмент» вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржені ухвали скасувати в частині відмови у визнанні додаткових грошових вимог до боржника щодо нарахувань відсотків річних та інфляційних втрат на суму основної заборгованості за кредитами за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 та постановити в скасованій частині нове рішення про визнання додаткових грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» за цей період, у задоволенні вимог апеляційних скарг ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» просив відмовити.
Представник ТзОВ «Фармед» вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржені ухвали скасувати в частині визнання додаткових грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» до боржника і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати додаткові грошові вимоги ініціюючого кредитора в розмірі, визначеному ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі. Вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» представник ТзОВ «Фармед» підтримав, у задоволенні вимог апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» просив відмовити.
Представники ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» вимоги апеляційної скарги підтримали, просили оскаржені ухвали скасувати в частині визнання додаткових грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» до боржника і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати додаткові грошові вимоги ініціюючого кредитора в розмірі, визначеному уповноваженою особою акціонерів боржника в апеляційній скарзі. Щодо задоволення вимог апеляційної скарги ТзОВ «Фармед» не заперечили, у задоволенні вимог апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» просили відмовити.
Арбітражний керуючий Ткачук О.В. підтримав вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент», у задоволенні вимог апеляційних скарг ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» просив відмовити.

Після судових дебатів, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 26.08.2026.
В судовому засіданні 26.08.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскаржених ухвал

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1317/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Галичфарм».
Так, ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм»; визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора – ТзОВ «Скай-Девелопмент» у розмірі 479 262 055,12 грн, з яких: 479 159 775,12 грн конкурсна заборгованість (4-та черга) та 102 280,00 грн судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (1-ша черга); відкрито процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна – арбітражного керуючого Ткачука О.В.
Вимоги ініціюючого кредитора обґрунтовано заборгованістю боржника перед ініціюючим кредитором у розмірі 479 159 775,12 грн, що підтверджена рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2191/18 від 29.10.2024, яким стягнуто з АТ «Галичфарм» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТзОВ «Скай-Девелопмент») заборгованість за кредитними договорами у розмірі 689 595 066,99 грн, з якої 529 538 496,03 грн основного боргу без урахуванням штрафних (фінансових) санкцій. 
Оскільки вказане рішення суду першої інстанції оскаржене до суду апеляційної інстанції лише в частині стягнення 119 243 815,24 грн відсотків за користування кредитними коштами (правильною сумою боржник вважає 39 033 361,59 грн), то з урахуванням вимог ст. 1 (визначення поняття “кредитор”), ч.2 ст.45 КУзПБ, суд визнав кредиторську заборгованість щодо якої відсутній спір про право з урахуванням застережень, встановлених ч.6 ст.39 КУзПБ, у означеній сумі вважаючи, що таке рішення вступило в законну силу в неоскаржуваній частині, хоча і виконавчий документ не видавався, оскільки в силу вимог ч.ч. 1-4 ст.327 ГПК України видача наказу для його виконання можлива лише після перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, не зважаючи на межі апеляційного перегляду, які за будь-яких обставин в силу ч.1 ст.269 ГПК України судом апеляційної інстанції у неоскаржуваній частині переглянуті бути не можуть.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 апеляційну скаргу АТ «Галичфарм» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 - без змін. 
Постановою Верховного Суду від 16.12.2025 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» залишено без задоволення, постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 залишено без змін.

13.06.2025 ТзОВ “Скай-Девелопмент” звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою про визнання додаткових грошових вимог до боржника у розмірі 2 059 490 453,87 грн.
Заяву обґрунтовано тим, що ТзОВ “Скай-Девелопмент” є правонаступником ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” у кредитних правовідносинах з боржником, які виникли на підставі:
1) договору про відновлювальну кредитну лінію 1195-01-07, укладеного 19.09.2007 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”;
2) договору про відновлювальну кредитну лінію 1252-08, укладеного 13.06.2008 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”
3) договору про відновлювальну кредитну лінію 1318-10, укладеного 21.05.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”;
4) договору про відновлювальну кредитну лінію 1319-10, укладеного 26.05.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”
5) договору про відновлювальну кредитну лінію 1320-10, укладеного 29.06.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”;
6) договору про відновлювальну кредитну лінію 1321-10, укладеного 29.06.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”;
7) договору про відновлювальну кредитну лінію 1440-12, укладеного 15.11.2012 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”.
Крім вказаних кредитних правовідносин, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.24 Закону України “Про іпотеку” ТзОВ “Скай-Девелопмент” є правонаступником ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” за договором іпотеки єдиного майнового комплексу №2006ЦИК/0307, що укладений 28.03.2007 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”.
При ініціюванні справи про банкрутство АТ “Галичфарм” ТзОВ “Скай-Девелопмент” заявило лише частину грошових вимог до боржника у правовідносинах, що виникли з кредитних та забезпечувальних договорів, які останнє вважало безспірними.
Як зазначав заявник, загальна заборгованість АТ “Галичфарм” перед кредитором за сімома кредитними договорами становить 2 538 644 172,99 грн та складається з таких складових:
- борг за тілом кредиту: 532 691 649,00 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 317 728 975,35 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 1 162 429 364,50 грн;
- борг зі сплати комісійної винагороди: 152 516 500,00 грн.
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 22689440,95 грн;
- інфляційні втрати: 350 588 243,19 грн.
Так, ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/1317/25 як безспірні та незабезпечені визнані вимоги кредитора до АТ “Галичфарм” за договорами № № 1195-0107, 1318-10, 1319-10, 1320-10, 1321-10 та 1440-12 у загальному розмірі 479 159 775,12 грн (четверта черга), що складаються з наступних складових:
- борг за тілом кредиту: 421 088 496,03 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 20 295 344,34 грн;
- борг зі сплати комісійної винагороди: 37 775 934,75 грн.
Таким чином, в межах справи № 914/1317/25, ТзОВ “Скай-Девелопмент” додатково заявляє вимоги у розмірі 2 059 484 397,87 грн (2 538 644 172,99 - 479 159 775), що складаються з наступних складових:
- борг за тілом кредиту: 111 603 152,97 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 297 433 631,01 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 1 162 429 364,50 грн;
- борг зі сплати комісійної винагороди: 114 740 565,25 грн;
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 22689440,95 грн;
- інфляційні втрати: 350 588 243,19 грн.
Крім того, у матеріалах справи наявний договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Рвач Ж.В. за реєстраційним № 1374, забезпечує виконання АТ “Галичфарм” кредитного договору №1252-08 від 13.06.2008 та АТ “Київмедпрепарат” кредитних договорів №1253-08 від 13.06.2008 та №1276м-08 від 16.12.2008. Узгоджена ринкова вартість іпотеки складає 412 631 000,00 грн. Загальна заборгованість боржника за кредитним договором №1252-08 від 13.06.2008 становить 633 475 527,68 грн. Таким чином, розмір забезпечених грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” відносно АТ “Галичфарм” складає 412 631 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.06.2025 заяву з додатковими грошовими вимогами ТзОВ “Скай-Девелопмент” до боржника було прийнято до розгляду.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції розпорядник майна повідомив суд про те, що додаткові грошові вимоги ТзОВ “Скай-Девелопмент” до боржника визнано частково у сумі 1 486 799 071,55 грн., а в сумі 572 685 326,32 грн. – відхилено у зв`язку з неправильними розрахунками заявника щодо процентів за кредитними договорами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025.
Так, у поданому контррозрахунку, розпорядник майна вважає правильним періодом нарахування процентів за користування кредитними коштами по договорах з 01.11.2018 до 23.02.2022. В обґрунтування такої позиції розпорядник майна покликається на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, розпорядник майна вважає, що заявником при здійсненні розрахунку процентів не було враховано вищенаведеного законодавчого положення та безпідставно нараховано проценти після 23.02.2022.

Боржник додаткові грошові вимоги визнав у розмірі 322 437 673,05 грн. та клопотав перед судом про зменшення нарахованих заявником процентів за користування кредитними коштами до 5 %.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу за результатами розгляду додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора до боржника, керувався такими висновками:
- розрахунок боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами та у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою та інфляційні втрати кредитор розрахував без врахування до п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які регулюють відповідні нарахування в період дії карантину та в період дії воєнного стану;
- здійснивши перевірку розрахунку здійсненого кредитором, визначивши останнім днем нарахування 11.03.2020, суд встановив розмір обґрунтованих додаткових грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” складає 1 005 725 641,08 грн.;
- щодо наявності забезпечення грошових вимог суд встановив, що узгоджена ринкова вартість іпотеки в договорі №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007 (в редакції договору про внесення змін від 29.01.2010) становить 412 631 000,00 грн., іншого заставного майна боржника, яке є забезпеченням кредиторських вимог, немає; загальна заборгованість боржника за кредитним договором №1252-08 від 13.06.2008 становить 339 435 423,10 грн., таким чином, розмір забезпечених грошових вимог ТзОВ “Скай-Девелопмент” складає 339 435 423 000,00 грн., при вартості іпотеки 412 631 000,00 грн.;
- клопотання боржника про зменшення процентів за користування кредитними коштами до 5 % не містить обґрунтованих доводів, які б надавали суду можливість зменшення підлягаючих до стягнення процентів за користування кредитними коштами, зокрема, в силу дії приписів до п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України боржника вже звільнено від відповідальності в частині нарахування коштів за порушення строків виконання грошових зобов`язань відповідно до ст. 625 ЦК України після 11.03.2020, а тому покликання боржника на неспівмірність нарахованих процентів із сумою боргу суд оцінив критично.

Узагальнені доводи апелянта ТзОВ “Скай-Девелопмент” (ініціюючого кредитора).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» не оскаржує відмову суду у визнанні додаткових кредиторських вимог в частині нарахування процентів за період прострочення погашення заборгованості за тілом кредитів за період з 24.02.2022 до 14.05.2025 в період військового стану на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Разом з тим, ТзОВ «Скай-Девелопмент» не погоджується з позицією суду першої інстанції про не нарахування на підставі ст. 625 ЦК України процентів за період прострочення погашення заборгованості за тілом кредитів, 3% річних на суму комісійної винагороди, інфляційних на суму заборгованості за тілом кредитів та комісійної винагороди за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 (період дії карантину) в загальній сумі 486 742 320,87 грн., оскільки суд прирівняв їх до неустойки і застосував до цих відносин п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано такими доводами:
- розглядаючи питання правової природи нарахування процентів та інфляційних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 05.07.2019 у справі №905/600/18; відповідно до зазначених правових висновків ст.625 ЦК України розміщена в главі 47 розділу І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України із зазначенням, що відповідальність боржника в розмірі нарахування процентів та інфляційних втрат за цією статтею є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) і така відповідальність не є неустойкою, а окремим видом відповідальності боржника, і полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів та компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами; отже, зазначені правові висновки спростовують висновки суду першої інстанції про застосування до правовідносин сторін п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким на період карантину позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця за кредитним договором неустойку, штраф, пеню за таке прострочення;
- суд першої інстанції в оскаржуваних ухвалах не врахував, що актуальних висновків Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, згідно з якими інфляційні втрати та проценти за ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями, а є окремим спеціальним видом цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, за розрахунком апелянта, підлягають задоволенню додаткові вимоги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в загальній сумі 486 742 320,87 грн., що складаються з нарахування на підставі ст. 625 ЦК України процентів за період прострочення погашення заборгованості за тілом кредитів, 3% річних на суму комісійної винагороди, інфляційних на суму заборгованості за тілом кредитів та комісійної винагороди за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 (період дії карантину), у тому числі:
- за кредитним договором № 1195-01-07 в сумі 79 534 585,35 грн, з яких 61 852 541,30 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 086 028,36 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 16 596 015,69 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022;
- за кредитним договором № 1252-08 в сумі 126 199 009,38 грн, з яких 97 477 009,68 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 913 313,85 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 26 808 685,85 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022;
- за кредитним договором № 1318-10 в сумі 68 178 413,51 грн, з яких 51 481 288,84 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 191 717,85 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 15 505 406,83 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022;
- за кредитним договором № 1319-10 в сумі 49 595 522,34 грн, з яких 29 567 264,23 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 245 647,04 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 18 782 611,07 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022;
- за кредитним договором № 1320-10 в сумі 44 928 366,01 грн, з яких 25 444 416,78 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 162 115,41 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 18 321 833,82 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022;
- за кредитним договором № 1321-10 в сумі 72 719 191,46 грн, з яких 55 982 875,76 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 155 608,74 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 15 580 706,97 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022;
- за кредитним договором № 1440-12 в сумі 45 587 232,82 грн, з яких 25 799 482,02 грн – проценти за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 до 23.02.2022; 1 185 855,98 грн – 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 12.03.2020 до 23.02.2022; 18 601 894,82 грн – інфляційні втрати з 12.03.2020 до 23.02.2022.
Оскільки скаржник вважає, що Господарський суд Львівської області безпідставно зменшив додаткові вимоги ТзОВ «Скай-Девелопмент» за кредитним договором № 1252-08 на суму 126 199 009,38 грн., то загальна сума додаткових кредиторських вимог за цим кредитним договором з урахуванням ухвал від 20.08.2025 та від 27.08.2025 має становити 465 634 432,38 грн. (126 199 009,38 грн. + 339 435 423,10 грн.).
Оскільки кредитний договір №1252-08 забезпечений іпотекою цілісного майнового комплексу АТ «Галичфарм» вартістю 412 631 000,00 грн., то іпотечна вартість майна є меншою загальної суми заборгованості за цим договором 465 634 432,38 грн.
Таким чином, з урахуванням того, що ухвалами Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 сума забезпечених кредиторських вимог визнана в сумі 339 435 423,10 грн., то підлягає додатково визнанню забезпечених вимог за цим кредитним договором в сумі 73 195 576, 90 грн. (412 631 000,00 грн - 339 435 423,10 грн.).
До апеляційної скарги додано розрахунок щодо кожного з кредитних договорів.

Учасники справи про банкрутство АТ «Галичфарм» правом подання відзиву на апеляційну скаргу ТзОВ «Скай-Девелопмент» не скористались.

У додаткових поясненнях від 04.06.2026 ТзОВ «Скай-Девелопмент» просить звернути увагу на те, що у справі №914/2191/18 відсутнє таке, що набрало законної сили, і мало би бути враховано апеляційним судом у цій справі №914/1317/25, судове рішення по суті спору щодо нарахованих ТзОВ «Скай-Девелопмент» у порядку ст. 625 ЦК України процентів та інфляційних втрат.
Так, питання нарахування на підставі ст.625 ЦК України процентів та інфляційних втрат за цими ж сімома кредитними договорами, що і в справі №914/1317/25, було предметом розгляду у справі №914/2191/18 за позовом ТзОВ «Скай-Девелопмент» (з урахуванням правонаступництва) до АТ «Галичфарм» про стягнення заборгованості в сумі 1153112678,05 грн.
У справі №914/2191/18 рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025, ТзОВ «Скай-Девелопмент» було відмовлено в частині грошових вимог, нарахованих згідно з ст.625 ЦК України. 
Мотивування місцевого і апеляційного судів у справі №914/2191/18 було подібним до мотивування ухвал Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 та від 27.08.2025 у цій справі № 914/1317/25, а саме суми, нараховані позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України, були прирівняні до неустойки.
Верховний Суд не погодився з такою позицією судів нижчих інстанцій у справі №914/2191/18. Так, Верховний суд постановою від 12.05.2026 у справі № 914/2191/18, частково задовольнив касаційну скаргу ТзОВ «Скай-Девелопмент» і визнав необґрунтованими висновки суду у т.ч. щодо відмови у стягненні з АТ «Галичфарм» нарахованих нам підставі ст. 625 ЦК України процентів і інфляційних втрат.
У зазначеній постанові Верховний Суд зазначив про неправильне вирішення спору, та вказав, що судом апеляційної інстанції не враховані конкретні, доречні та важливі доводи, наведені ТзОВ «Скай-Девелопмент», зокрема: 
- помилковість висновків суду, що заборгованість відповідача зі сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів (ст. 625 ЦК України) за своїм характером «є найбільш наближеними до неустойки»;
- неврахування судами наявного розмежування в кредитних договорах щодо питання відсоткових ставок: (1) у разі повернення позичальником коштів в період правомірного користування (сплата процентів у порядку ст.1048 ЦК України), та (2) у разі неправомірного користування за прострочення виконання кредитного зобов`язання (сплата процентів річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України);
- безпідставність висновку судів, що нібито умовами кредитних договорів не передбачено підвищеної процентної ставки для періоду після закінчення строку кредитування.
Отже, у справі № 914/2191/18 відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили по суті спору, а відтак, висновки якого мають обов`язкове значення для вирішення цієї справи №914/1317/25. Західний апеляційний господарський суд у справі №914/1317/25 вправі самостійно встановити всі обставини справи. При цьому, наявна позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 12.05.2026 у справі №914/2191/18, про хибність підходу, за якого нараховані ТзОВ «Скай-Девелопмент» за сімома кредитними договорами підставі ст. 625 ЦК України проценти і інфляційні втрати прирівнюються до неустойки.
Також апелянт звертає увагу, що у постанові від 12.05.2026 у справі №914/2191/18 Верховний Суд вказав, що судом апеляційної інстанції не тільки не враховані доречні аргументи ТОВ «Скай-Девелопмент», але також не враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах, щодо застосування норми ст. 625 ЦК України. Зокрема, постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 №910/1238/17, постановою Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №5017/1987/2012 підтверджено право на отримання кредитором інфляційного відшкодування та процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України. Вказані правові позиції Верховного Суду щодо застосовування ст. 625 ЦК України узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24, що зазначена ТзОВ «Скай-Девелопмент» у апеляційній скарзі у цій справі.
Таким чином, усталена правова позиція Верховного суду полягає у тому, що інфляційні втрати та проценти за ст. 625 ЦК України не є неустойкою, а є окремим спеціальним видом цивільно-правової відповідальності. Отже, до нарахувань за ст. 625 ЦК України не може бути застосований п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (звільнення позичальників від сплати неустойки, штрафу, пені у період дії карантину та впродовж 30 днів після його завершення). 
Підтвердженням цієї позиції є остання практика Верховного Суду щодо застосування ст. 625 ЦК України, яка викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 у справі№751/4086/24, у якій роз`яснено особливий порядок перебігу позовної давності за вимогами, що розраховані за ст. 625 ЦК України: якщо строк позовної давності не сплив станом на 2 квітня 2020 року (дата набрання чинності Законом № 540-IX), то строк є продовженим до 30 червня 2023 року на час карантину.
За таких умов, і з огляду на сталу судову практику, кредитор зазначає, що є обґрунтованими заявлені кредиторські вимоги ТзОВ «Скай-Девелопмент» до АТ «Галичфарм» щодо процентів і інфляційних втрат, які згідно з ст. 625 ЦК України розраховані за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 (за період карантину).

Узагальнені доводи апелянта ТзОВ «Фармед» (кредитора) та заперечення інших учасників справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано такими доводами:
- питання наявності заборгованості за кредитними договорами, які є підставою заявлених грошових вимог ініціюючого кредитора, було предметом розгляду справи №914/2191/18 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник – ТзОВ «Скай-Девелопмент») до АТ «Галичфарм», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, арбітражний керуючий Ткачук О.В.;
- рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №914/2191/18, стягнуто з АТ «Галичфарм» заборгованість за згаданими вище кредитними договорами у розмірі 689 595 066,99 грн, а саме: 529 538 496,03 грн кредитної заборгованості; 40 812 755,72 грн заборгованості зі сплати комісійної винагороди та 119 243 815,24 грн заборгованості зі сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів та 455 981,50 грн судового збору;
- розмір додаткових грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» до АТ «Галичфарм», який визнано оскаржуваними ухвалами суду, є очевидно завищеним, зокрема, ТзОВ «Фармед» не погоджується з висновком суду щодо визнання додаткових грошових вимог в сумі 3 153 152,97 грн за договором № 1195-01-07;
- загальний розмір заборгованості за договором №1195-01-07 становить 65 662 131,03 грн, що на 3 153 152,97 грн менше від суми, яку визначило ТзОВ «Скай-Девелопмент» (68 815 284,00 грн); це зумовлено тим, що після закінчення строку кредитування АТ «Галичфарм» сплатило за договором №1195-01-07 кошти в розмірі 32 314 513,20 грн і з них 3 153 152,97 грн мали бути зараховані в рахунок сплати тіла кредиту, як це передбачено п. 8.1 договору № 1195-01-07: «сторони погодили, що у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня); подібні висновки містяться в рішенні від 29.10.2024 у справі №914/2191/18;
- враховуючи, що основна сума заборгованості за договором № 1195-01-07 становить 65 662 131,03 грн, яка повністю визнана ухвалою від 14.05.2025, то у ТзОВ «Скай-Девелопмент» відсутні додаткові грошові вимоги до боржника в сумі 3 153 152,97 грн основної суми заборгованості за вказаним договором; за таких обставин, основна сума боргу за всіма кредитними договорами становить 529 538 496,03 грн.;
- враховуючи те, що за змістом пп. б) п. 3.1 договору № 1318-10 охоронна умова про збільшений розмір процентів стосується лише періоду з моменту порушення строків повернення кредиту і до кінцевого строку погашення кредиту, а після закінчення строків кредитування не передбачає підвищеного розміру цих процентів, то у спірний період (до 31.10.2018) повинен застосовуватися розмір, котрий передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме 3% річних, а не 43% річних; здійснивши перерахунок заборгованості з вказаних процентів, вбачається, що розмір цієї заборгованості за договором № 1318-10 становить 2 640 666,30 грн (37 849 550,27 грн: 43% х 3%), а не 46 781 297,12 грн, як це помилково визначив суд першої інстанції; аналогічні висновки містяться в рішенні від 29.10.2024 у справі №914/2191/18;
- щодо договорів № 1195-01-07, № 1252-08 та № 1321-10 апелянт просить врахувати, що господарські суди, в т.ч. Верховний Суд, оцінюючи на предмет дійсності кредитний договір ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений з позичальником - ПАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» в котрому проценти за неправомірне користування коштами було встановлено у розмірі 44% річних, дійшли висновку, що встановлення вказаної процентної ставки для відповідача є несправедливим, таким, що порушує принцип добросовісності, пропорційності та розумності, а також таким, що призводить до істотного дисбалансу сторін кредитного договору та порушують справедливу рівновагу між інтересами сторін цього кредитного договору (постанова Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/7394/17 (пункти 2.7 та 4.3)), таким чином, існували підстави для зменшення розміру нарахованих процентів за договорами № 1195-01-07, № 1252-08 та № 1321-10;
- після закінчення строків кредитування за вказаними договорами, АТ «Галичфарм» продовжувало здійснювати регулярні платежі і станом на момент ухвалення рішення від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 сплатило банку кошти на загальну суму 95 593 481,50 грн. (за договором № 1195-01-07 у розмірі 32 314 513,20 грн.; за договором № 1252-08 у розмірі 36 788 490,01 грн; за договором №1321-10 у розмірі 26 490 478,29 грн);
- договорами № 1195-01-07, № 1252-08 та № 1321-10 встановлено значний розмір комісійної винагороди (18,46%, 32,7% та 25,51% від суми виданих кредитів відповідно), яка згідно з правовою позицією Верховного Суду теж має компенсаційний характер, її призначення полягає у тому, щоб покрити витрати банку, понесені ним у зв`язку з наданням кредиту та є доходом банку (постанова від 20.05.2021 у справі 904/5748/18 (пункти 68, 70)); вказана комісійна винагорода була сплачена; відтак навіть без стягнення розміру процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів, майнові інтереси ТзОВ «Скай-Девелопмент» за договорами № 1195-01-07, № 1252-08 та № 1321-10 є достатньо захищеними;
- значний обсяг відповідальності АТ «Галичфарм» може призвести до унеможливлення задоволення інших кредиторських вимог та до ліквідації товариства;
- проценти за договорами № 1195-01-07, № 1252-08 та № 1321-10 мають бути зменшені з 46% річних до розміру, що становить кінцевий розмір процентів за користування кредитними коштами згідно з цими договорами в межах строків кредитування; таке зменшення, дотримуватиме баланс майнових інтересів АТ «Галичфарм» та в достатній мірі захистить інтереси ТзОВ «Скай-Девелопмент», оскільки розмір цих процентів був достатнім за користування коштами;
- розмір процентів за користування кредитними коштами становить: за договором № 1195-01-07 - 23 017 580,81 грн; за договором № 1252-08 - 18 738 017,25 грн; за договором № 1321-10 - у розмірі 10 626 661,26 грн.; вказані обставини також встановлені рішенням від 29.10.2024 у справі №914/2191/18;
- щодо договорів № 1319-10, 1320-10 та 1440-12: в межах справи № 914/2191/18 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ТзОВ «Скай-Девелопмент» нарахувало: - за договором №1319-10 заборгованість з процентів у розмірі 21 725 993,24 грн; - за договором № 1320-10 заборгованість з процентів у розмірі 17 370 363,68 грн; - за договором № 1440-12 заборгованість з процентів у розмірі 25 124 532,70 грн.; вказані суми й були стягнуті згідно з рішенням від 29.10.2024, тому з огляду на заборону суперечливої поведінки, ТзОВ «Скай-Девелопмент» не має підстав відступати від вказаних сум нарахування та вимагати стягнення за той самий період та з тих самих підстав більшу суму процентів; за таких обставин, проценти за користування кредитними коштами до 31.10.2018 за кредитними договорами становлять 119 243 815,24 грн;
- суд першої інстанції некоректно визначив суми комісійної винагороди;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1195-01-07 поза межами строків кредитування (32 314 513,20 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (10 634 360,23 грн), залишок цих коштів в розмірі 21 680 152,97 грн підлягав зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (18 527 000,00 грн), тому в боржника відсутня заборгованість з комісійної винагороди за вказаним договором;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1252-08 поза межами строків кредитування (36 788 490,01 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (7 185 310,99 грн), залишок цих коштів в розмірі 29 603 179,03 грн підлягав зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (32 640 000,00 грн), тому за вказаним договором наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 3 036 820,97 грн;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1318-10 поза межами строків кредитування (26 888 608,18 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (9 109 679,94 грн), залишок цих коштів в розмірі 17 778 928,24 грн підлягав зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (20 330 000,00 грн), тому за вказаним договором наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 2 551 071,76 грн;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1319-10 поза межами строків кредитування (15 530 833,63 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (5 238 220,74 грн), залишок цих коштів в розмірі 10 292 612,89 грн підлягав зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (21 250 000,00 грн), тому за вказаним договором наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 10 957 387,11 грн;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1320-10 поза межами строків кредитування (13 298 493,48 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (5 153 062,07 грн), залишок цих коштів в розмірі 8 145 431,41 грн підлягав зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (19 825 000,00 грн), тому за вказаним договором наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 11 679 568,59 грн;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1321-10 поза межами строків кредитування (21 490 478,29 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (6 880 121,96 грн), залишок цих коштів в розмірі 14 610 365,39 грн. підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (19 714 000,00 грн), тому за вказаним договором наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 5 104 134,61 грн;
- з суми коштів, які були сплачені АТ «Галичфарм» за договором № 1440-12 поза межами строків кредитування (14 121 930,24 грн) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (1 375 702,92 грн), залишок цих коштів в розмірі 12 746 227,32 грн підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (20 230 000,00 грн), тому за вказаним договором наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 7 483 772,68 грн.;
- вказані обставини встановлено в рішенні суду від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, отже комісійна винагорода за кредитними договорами становить 40 812 755,72 грн;
- згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 07.04.2022 у справі № 910/4590/19: «відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитор вправі вимагати сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Ці правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника в певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно з відшкодуванням шкоди (зокрема, зі стягненням збитків) порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру заподіяної шкоди (розміру збитків). Отже, стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Таку ж природу має і неустойка»;
- таким чином, стягнення інфляційних втрат і процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, має аналогічну з неустойкою правову природу;
- з огляду на однакову юридичну природу процентів річних, інфляційних втрат та неустойки, кінцевим періодом нарахувань зі сплати процентів річних та інфляційних втрат є 11.03.2020 – у цьому апелянт погоджується з висновками суду першої інстанції;
- суд зробив некоректний розрахунок процентів річних (за користування кредитними коштами та прострочення сплати комісійної винагороди) та інфляційних втрат, так: - проценти за користування кредитними коштами за кредитними договорами з 01.11.2018 до 11.03.2020 складають 102 686 120,88 грн; - 3% річних за прострочення сплати комісійної винагороди за кредитними договорами з 11.03.2017 до 11.03.2020 складає 3 679 206,21 грн; - інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 складають 154 156 787,15 грн.;
- загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 950 117 181,23 грн з яких: - заборгованість за тілом кредиту – 529 538 496,03 грн; - проценти за користування кредитними коштами до 31.10.2018 – 119 243 815,24 грн (встановлено Рішенням від 29.10.2024); - проценти за користування кредитними коштами з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 102 686 120,88 грн (розмір процентів встановлено Рішенням від 29.10.2024); - комісійна винагорода – 40 812 755,72 грн; - 3% річних за прострочення сплати комісійної винагороди з 11.03.2017 до 11.03.2020 – 3 679 206,21 грн; - інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 – 154 156 787,15 грн;
- оскільки загальна сума заборгованості АТ «Галичфарм» за договором № 1252-08 складає 173 735 027,43 грн. забезпеченими є вимоги ініціюючого кредитора на суму 173 735 027,43 грн.
На переконання апелянта додаткові грошові вимоги ТзОВ «Скай-Девелопмент» складають 470 963 462,11 грн (950 117 181,23 грн + 6 056,00 грн (судовий збір) - 479 159 775,12 грн (грошові вимоги, визнані ухвалою від 14.05.2025)), з яких: 297 222 378,68 грн – вимоги четвертої черги, 173 735 027,43 грн – забезпечені грошові вимоги, 6 056,00 грн (судовий збір) – перша черга.

ТзОВ «Скай-Девелопмент» у відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Фармед» наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:
- за змістом апеляційної скарги простежується спільність та взаємоузгодженість дій ТзОВ «Фармед» з іншими заінтересованими особами у цій справі № 914/1317/25 про банкрутство АТ «Галичфарм»;
- рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/2191/18 від 29.10.2024, на підставі якого скаржник розраховує розмір заборгованості боржника перед ТзОВ «Скай-Девелопмент», на час ухвалення оскаржуваних ухвал не набрало законної сили, відповідно не мало і не могло мати преюдиційного значення на підставі ч.4 ст.75 ГПК України;
- визнання чи відхилення вимог окремого кредитора перебуває в межах дискреційних повноважень суду першої інстанції; чинне законодавство не ставить у залежність розгляд судом кредиторських вимог у залежність від інших судових справ, розгляд яких ще триває, та не зобов`язує суд відкладати (або зупиняти) вирішення цього питання до ухвалення рішення в іншій справі (або набрання ним законної сили);
- ТзОВ «Скай-Девелопмент» з розрахунком та мотивуванням рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №914/2191/18 категорично не погоджується, оскільки: допущено подвійне вирахування одних і тих самих сум (сплачених відповідачем по кредитним договорам з моменту закінчення строку кредитування до подачі позову у цій справі) з обсягу кредитної заборгованості; не застосовано положення п. 3.1. договору № 1318-10, яке є ідентичним за змістом з іншими шістьма кредитними договорами, та ч. 2 ст. 625 ЦК України, внаслідок чого викладений необґрунтований висновок, що проценти за несвоєчасне повернення кредитних коштів по цьому кредитному договору повинні розраховуватись, виходячи зі ставки 3% річних – як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не ставки 43% річних – як передбачено безпосередньо пп. в) п. 3.1. договору; у порушення черговості, встановленої кредитними договорами (п.8.1.), сплачені відповідачем кошти було віднесено на часткове погашення тіла кредиту та комісії, а не процентів, нарахованих за несвоєчасне повернення кредитних коштів; порушена дискреція банку на визначення черговості зарахування отриманих від боржника коштів за кредитними договорами; непропорційно, без дотримання балансу між інтересами позивача та відповідача зменшено борг за процентами за несвоєчасне повернення кредитних коштів; допущені суперечливі і непослідовні висновки в мотивувальній частині рішення (суд застосував різні підходи щодо нарахування підвищених процентів щодо кредитних договорів, які містять однаково сформульовані умови, суд застосував різні критерії у питанні зменшення нарахованих процентів за подібними договорами щодо одного і того ж боржника, суд вибірково прийняв або ж відхилив доводи одного і того ж висновку експерта 2879 від 16.12.2022, тобто одночасно визнав його достовірним і недостовірним доказом);
- заявлені ТзОВ «Скай-Девелопмент» додаткові кредиторські вимоги обґрунтовані не рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №911/2191/18, а власним розрахунком ТзОВ «Скай-Девелопмент», доданим до заяви від 13.06.2025 та доказами, які містяться в справі № 914/1317/25.
Також у відзиві детально наведено доводи незгоди ТзОВ «Скай-Девелопмент» із рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 та наголошено на відсутності підстав для задоволення клопотання АТ «Галичфарм» про зменшення нарахування відсотків за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Узагальнені доводи апелянта ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” (уповноваженої особи акціонерів боржника) та заперечення інших учасників справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваних ухвал неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст.ст.1, 45, 47 КУзПБ, зокрема, в ухвалі від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» суд покликається розрахунки, наведені у рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, водночас, в ухвалі від 20.08.2025 про часткове визнання додаткових грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» не використано такі розрахунки, що безпосередньо вплинуло на розмір додатково визнаних грошових вимог ініціюючого кредитора.
Так, в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» суд зазначив, що боржник визнає заборгованість перед кредитором у загальному розмірі 1 665 916 тис. грн., що значно перевищує 479 159 775,12 грн., які заявлені у цій справі як безспірні, при цьому в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 АТ «Галичфарм» визнає свою заборгованість за основним боргом в розмірі 570 351 251,75 грн., з яких тіло кредиту складає 529 538 496,03 грн та комісійна винагорода у розмірі 40 812 755,72 грн; водночас, з оскарженої ухвали від 20.08.2025 випливає, що заборгованість за тілом кредиту становить 532 691 649,00 грн., а не 529 538 496,03 грн., тобто на 3 153 152,97 грн. більше, ніж це встановлено в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство.
В апеляційній скарзі наведено доводи щодо розбіжностей в арифметичних розрахунках суду в розрізі конкретних договорів про відновлювальні кредитні лінії.

АТ «Галичфарм» (керуючий санацією арбітражний керуючий Ткачук О.В.) у відзиві на апеляційну скаргу наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:
- апеляційна скарга не містить обґрунтування того, які саме права та інтереси акціонерів боржника порушено оскаржуваними ухвалами, адже ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 ТзОВ «СМК» залучено до участі у справі №914/1317/25, як уповноважену особу засновників (акціонерів) боржника, повноваження скаржника ґрунтуються на рішенні загальних зборів акціонерів АТ «Галичфарм», оформленому протоколом № 9 від 04.05.2026, тобто виникли більш, ніж через вісім місяців після постановлення оскаржуваних ухвал;
- у скарзі відсутні як твердження про те, у чому саме полягає порушення прав чи законних інтересів акціонерів АТ «Галичфарм» оскаржуваними ухвалами, так і будь-які докази на підтвердження такого порушення, таким чином у вказаній частині зміст апеляційної скарги ТзОВ «СМК» не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 258 ГПК України;
- рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, на якому побудовано апеляційну скаргу, не набрало законної сили;
- безпідставним є також посилання скаржника на непослідовність суду першої інстанції (використання рішення від 29.10.2024 в ухвалі від 14.05.2025 і невикористання його в ухвалі від 20.08.2025); в ухвалі від 14.05.2025 суд обґрунтовував визнані вимоги передусім даними річної звітності емітента, фінансової звітності та звіту незалежного аудитора АТ «Галичфарм» за 2022 рік, тобто визнанням заборгованості самим боржником; рішення у справі №914/2191/18 наводилося лише як додатковий аргумент і ці мотиви процитовані самим апелянтом у скарзі;
- Верховний Суд встановив, що саме ті розрахунки, на які спирається скаржник, не були належним чином перевірені судом апеляційної інстанції;
- постанова Верховного Суду від 12.05.2026 у справі №914/2191/18 має значення для цієї справи не лише як підтвердження того, що рішення від 29.10.2024 не набрало законної сили, підставою скасування постанови апеляційного суду стало саме те, що суд апеляційної інстанції не перевірив правильності здійснених судом першої інстанції перерахунків складу і розміру заборгованості, зокрема за висновком Верховного Суду, без відповіді залишилися доводи про те, що: судом першої інстанції неправильно здійснено перерахунок заборгованості; суд не застосував п. 8.1 кредитних договорів, за яким у першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами (як за правомірне, так і за неправомірне користування) та комісійна винагорода, у другу - основний борг, у третю - неустойка; суд безпідставно кваліфікував заборгованість за процентами за несвоєчасне повернення кредитних коштів (ч. 2 ст. 625 ЦК України) як таку, що є «найбільш наближеною до неустойки», і відніс її до третьої черги погашення, що суперечить умовам кредитних договорів; суд не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 щодо розмежування правомірного (ст. 1048 ЦК України) і неправомірного (ч. 2 ст. 625 ЦК України) користування коштами; суд суперечливо витлумачив п.3.1 договору № 1318-10 порівняно з аналогічним пунктом решти шести договорів; суд зменшив проценти за несвоєчасне повернення кредитних коштів за договорами № 1195-01-07, № 1252-08 та № 1321-10, водночас відмовивши у такому зменшенні за Договорами № 1319-10, № 1320-10 та № 1440-12;
- скаржник просить суд апеляційної інстанції покласти в основу судового рішення у справі про банкрутство саме ті розрахунки, законність і обґрунтованість яких цей самий суд має перевірити під час нового розгляду справи №914/2191/18;
- розрахунок скаржника не відповідає рішенню Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, та структурі вимог, розглянутих оскаржуваною ухвалою, адже рішення від 29.10.2024 не містить жодних висновків щодо періоду нарахувань після 31.10.2018; скаржник поєднує в одному розрахунку загальні суми з рішення суду від 29.10.2024 із залишковими сумами оскаржуваної ухвали; заборгованість з комісійної винагороди визначена без будь-якого розрахунку; скаржник застосовує подвійне врахування одних і тих самих платежів;
- підставою для оскарження, апелянтом зазначено положення п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, так, розділ І апеляційної скарги названо «Неправильне застосування Господарським судом Львівської області норм матеріального права (пункт 4 частини 1 статті 277 ГПК України), а саме: статей 1, 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства», проте, ані в цьому розділі, ані в решті тексту скарги не зазначено у чому саме полягає неправильне застосування положень ст.ст. 1, 45 чи 47 КУзПБ: яку норму суд не застосував, чи яку застосував помилково;
- весь зміст скарги зводиться до арифметичного перерахунку складових грошових вимог за кредитними договорами, тобто до питань оцінки доказів і встановлення обставин, а не застосування норм матеріального права.

ТзОВ «Скай-Девелопмент» у відзиві на апеляційну скаргу наводить аргументи, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Фармед», окрім того звертає увагу, що за змістом апеляційної скарги простежується спільність та взаємоузгодженість дій ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» з діями ТзОВ «Фармед» та з іншими заінтересованими особами у цій справі №914/1317/25 про банкрутство АТ «Галичфарм» щодо оскарження кредиторських вимог виключно ТзОВ «Скай-Девелопмент».
Також кредитор наголошує, що ухвала Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/1317/25 ґрунтується не на рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, а на поведінці та доводах АТ «Галичфарм», яке ні під час розгляду справи №914/2191/18, ні в апеляційній скарзі на це рішення не заперечувало про наявність кредиторської заборгованості за тілом кредитів та відсотками в тих сумах, які були заявлені ТзОВ «Скай-Девелопмент» як ініціюючим кредитором; таким чином було доведено безспірність вимог ТзОВ «Скай- Девелопмент», а в подальшому ТзОВ «Скай-Девелопмент» дозаявило всі інші додаткові вимоги по всіх кредитах по тілу заборгованості, по комісіях, по процентах, по інфляційних нарахуваннях.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №914/2191/18, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ «Галичфарм» на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заборгованість за кредитними договорами у сумі 689595066,99 грн, а саме: 529 538 496,03 грн кредитної заборгованості, 40 812 755,72 грн заборгованості зі сплати комісійної винагороди та 119 243 815,24 грн заборгованості зі сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів, а також 455 981,50 грн судового збору; постановою Верховного Суду від 12.05.2026 постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі № 914/2191/18 скасовано, а справу №914/2191/18 направлено на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з цим посилання скаржника на використання розрахунків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 є повністю безпідставним, оскільки це рішення не має законної сили у зв`язку з передачею справи №914/2191/18 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При цьому, на час ухвалення оскаржуваних ухвал апеляційне провадження у справі №914/2191/18 ще тривало, відповідно рішення суду першої інстанції не вступило в законну силу.

Встановлені фактичні обставини справи.

Як зазначає заявник, загальна заборгованість АТ «Галичфарм» перед кредитором за сімома кредитними договорами становить 2 538 644 172,99 грн та складається з наступних складових:
- борг за тілом кредиту: 532 691 649,00 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 317 728 975,35 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 1 162 429 364,50 грн;
- борг зі сплати комісійної винагороди: 152 516 500,00 грн.
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 22689440,95 грн;
- інфляційні втрати: 350 588 243,19 грн.
Ініціюючи справу про банкрутство АТ «Галичфарм», ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявило лише частину грошових вимог до боржника у правовідносинах, що виникли з кредитних та забезпечувальних договорів, які заявник вважав безспірними.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/1317/25 як безспірні та незабезпечені визнані вимоги кредитора до АТ «Галичфарм» за договорами № № 1195-0107, 1318-10, 1319-10, 1320-10, 1321-10 та 1440-12 у загальному розмірі 479 159 775,12 грн (четверта черга), що складаються з наступних складових:
- борг за тілом кредиту: 421 088 496,03 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 20 295 344,34 грн;
- борг зі сплати комісійної винагороди: 37 775 934,75 грн.
У заяві ТзОВ «Скай-Девелопмент» з додатковими вимогами до боржника від 13.06.2025 кредитор просить визнати грошові вимоги до АТ «Галичфарм» у загальному розмірі 2 059 490 453,87 грн., з яких:
1 646 853 397,87 грн – вимоги 4 черги;
6056,00 грн сплаченого судового збору за подання заяви кредитора – вимоги 1 черги;
412 631 000,00 грн. – розмір забезпечених грошових вимог.
У заяві зазначено, що суми, строки і умови кредитування боржника визначаються кредитними договорами.
Копії кредитних договорів №1195-01-07 від 19.09.2007, №1252-08 від 13.06.2008, №1318-10 від 21.05.2010, №1319-10 від 26.05.2010, №1320-10 від 29.06.2010, №1321-10 від 29.06.2010, №1440-12 від 15.11.2012, укладених між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм», з додатками та додатковими угодами подані до заяви ТзОВ «Скай-Девелопмент» про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Також до матеріалів справи вже було подано банківські виписки та докази набуття ТзОВ «Скай-Девелопмент» статусу нового кредитора у спірних зобов`язаннях внаслідок відступлення на його користь прав вимоги до АТ «Галичфарм» за кредитними договорами – договори про відступлення від 21.04.2025 та докази оплати набутого права вимоги.
До заяви про визнання додаткових грошових вимог до боржника (вх.№2591/25 від 13.06.2025) додано розрахунок заборгованості АТ «Галичфарм».
Таким чином, кредитор обґрунтовує свої вимоги до боржника заборгованістю, яка виникла на підставі:
1) договору про відновлювальну кредитну лінію 1195-01-07, укладеного 19.09.2007 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм»;
2) договору про відновлювальну кредитну лінію 1252-08, укладеного 13.06.2008 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм»;
3) договору про відновлювальну кредитну лінію 1318-10, укладеного 21.05.2010 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм»;
4) договору про відновлювальну кредитну лінію 1319-10, укладеного 26.05.2010 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм»;
5) договору про відновлювальну кредитну лінію 1320-10, укладеного 29.06.2010 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм»;
6) договору про відновлювальну кредитну лінію 1321-10, укладеного 29.06.2010 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм»;
7) договору про відновлювальну кредитну лінію 1440-12, укладеного 15.11.2012 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм».
Щодо забезпечених вимог кредитор зазначає, що в матеріалах справи є договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2006ЦИК/0307, що укладений 28.03.2007 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм» і посвідчений приватним нотаріусом КМНО Рвач Ж.В. за реєстраційним №1374 забезпечує виконання АТ «Галичфарм» кредитного договору №1252-08 від 13.06.2008 та АТ «Київмедпрепарат» кредитних договорів №1253-08 від 13.06.2008 та №1276м-08 від 16.12.2008.
У вказаних кредитних правовідносинах ТОВ «Скай-Девелопмент» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору №GL18N027381 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 21.04.2025, а також, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.24 Закону України «Про іпотеку» ТзОВ «Скай-Девелопмент» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» за договором іпотеки єдиного майнового комплексу №2006ЦИК/0307, що укладений 28.03.2007 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Галичфарм».
У заяві про визнання додаткових грошових вимог кредитор вказує, що у заяві від 25.04.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Скай-Девелопмент» виключно безспірні вимоги, зокрема підтверджені рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 в неоспореній частині. При цьому, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 замінено позивача у справі №914/2191/18 – АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТзОВ «Скай-Девелопмент».
Так, на розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2191/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Акціонерного товариства «Галичфарм» про стягнення заборгованості в сумі 1 153 112 678,05 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами про відновлювальну кредитну лінію №1195-01-07 від 19.09.2007, №1252-08 від 13.06.2008, №1318-10 від 21.05.2010, №1319-10 від 26.05.2010, №1320-10 від 29.06.2010, №1321-10 від 29.06.2010 та №1440-12 від 15.11.2012 щодо своєчасної сплати коштів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 1 153 112 678,05 грн, а саме:
- за договором 1440-12: 77 668 918,09 грн - заборгованість по кредиту; 26 500 235,63 грн - заборгованість по відсотках; 17 731 688,56 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 20 230 000 грн- прострочена заборгованість по щомісячній комісії;
- за договором 1195-01-07: 68 815 284 грн - заборгованість по кредиту; 56 669 521,84 грн- заборгованість по відсотках; 16 582 579,22 грн- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 18 527 000 грн- прострочена заборгованість по щомісячній комісії;
- за договором 1320-10: 76 600 000 грн- заборгованість по кредиту; 22 523 425,75 грн - заборгованість по відсотках; 17 465 384,31 грн- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 19 825 000 грн- заборгованість по щомісячній комісії.
- за договором 1321-10: 62 284 870 грн - заборгованість по кредиту; 54 813 143,20 грн - заборгованість по відсотках; 15 527 206,71 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 19 714 500 грн - прострочена заборгованість по щомісячній комісії;
- за договором 1318-10: 61 272 576,91 грн – заборгованість по кредиту; 46 959 230,21 грн - заборгованість по відсотках; 15 368 957,02 грн- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 20 330 000 грн - прострочена заборгованість по щомісячній комісії;
- за договором 1319-10: 77 600 000 грн – заборгованість по кредиту; 26 964 213,98 грн - заборгованість по відсотках; 17 973 076,80 грн- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 21 250 000 грн - прострочена заборгованість по щомісячній комісії.
- за договором 1252-08: 108 450 000 грн- заборгованість по кредиту; 106 086 803,80 грн - заборгованість по відсотках; 26 739 092,06 грн- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків; 32 640 000 грн - прострочена заборгованість по щомісячній комісії.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ “Галичфарм” на користь ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заборгованість за кредитними договорами у сумі 689 595 066, 99 грн, а саме: 529 538 496, 03 грн кредитної заборгованості, 40 812 755,72 грн заборгованості зі сплати комісійної винагороди та 119 243 815,24 грн заборгованості зі сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів, а також 455 981,50 грн судового збору, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 17 787 599,09 грн закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у задоволенні клопотання АТ “Галичфарм” про закриття провадження у справі №914/2191/18 відмовлено, апеляційні скарги АТ “Галичфарм” та ПАТ “Банк Фінанси та Кредит” залишено без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 12.05.2026 касаційну скаргу ТзОВ «Скай-Девелопмент» задоволено частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі № 914/2191/18 скасовано, справу №914/2191/18 направлено на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду, відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ «Скай-Девелопмент» про закриття провадження у справі №914/2191/18.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 Кодексу України з процедур банкрутства.
Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 КУзПБ).
Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду (частина шоста статті 45 КУзПБ).
Згідно з абз.1 ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.
Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії слід враховувати таке:
- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);
- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);
- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);
- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18);
- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);
- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).
Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 КУзПБ щодо порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши сукупність поданих заявником доказів на обґрунтування своїх вимог, оцінивши розрахунки ініціюючого кредитора та розрахунки апелянтів, зазначає таке.

1) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1195-01-07, укладеного 19.09.2007 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 398 120 726,71 грн та складається з таких складових:
- борг за тілом кредиту: 68 815 284,00 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 56 491 588,66 грн;
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 206 841 775,55 грн;
- борг зі сплати комісійної винагороди: 18 527 000,00 грн;
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 2 756 208,49 грн;
- інфляційні втрати: 44 688 870,01 грн.

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, згідно з умовами договору №1195-01-07 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 12.05.2016.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 127 403 284,00 грн. 
З вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 58 588 000,00 грн. 
Відтак за договором 1195-01-07 залишилися неповернутими кошти у розмірі 68 815 284,00 грн (127 403 284,00 - 58 588 000,00).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 65 662 131,03 грн як безспірні, оскільки заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.
Кредитор зазначає, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг за тілом кредиту в розмірі 3 153 152,97 грн є погашеним, оскільки це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1195-01-07, згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода. З урахуванням цього, отримані від боржника кошти кредитор зарахував в погашення процентів за користування кредитними коштами (перша черга), а не в погашення боргу за тілом кредиту (друга черга).
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявило додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 3 153 152,97 грн (68 815 284,00 - 65 662 131,03).

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» сума простроченої заборгованості по тілу кредиту становить 65 662 131,03 грн. (які визнані в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство).

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі погодився з розрахунком ініціюючого кредитора та визнав, що додаткові вимоги щодо основного боргу за договором №1195-01-07 підлягають винанню в розмірі 3 153 152,97 грн.

ТзОВ «Фармед» (кредитор) в апеляційній скарзі доводить, що основний борг за договором №1195-01-07 відсутній, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, яке станом на дату подання апеляційної скарги набуло законної сили (одночасно з прийняттям постанови Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №914/2191/18 про залишення цього рішення без змін).
Зокрема, у рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 встановлено: 
«З приводу кредитної заборгованості за договором 1195-01-07, то суд дійшов висновку, що розмір цієї заборгованості становить 65 662 131,03 грн., що на 3 153 152,97 грн. менше від суми, яку банк заявив до стягнення за вказаним договором (68 815 284,00 грн.). Це зумовлено тим, що після закінчення строку кредитування АТ «Галичфарм» сплатило банку за договором 1195-01-07 кошти в розмірі 32 314 513,20 грн. і з них останній повинен був зарахувати суму в розмірі 3 153 152,97 грн. в рахунок сплати тіла кредиту.

Проте, апеляційний суд зауважує, що станом на дату розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Фармед» на ухвалу про визнання додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора та на ухвалу, постановлену за результатами попереднього засідання у цій справі, постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №914/2191/18 скасовано постановою Верховного Суду від 12.05.2026, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. На цей час рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18 є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, а отже встановлені в цьому рішенні обставини не можуть розглядатись як преюдиційні обставини у справі №914/1317/25 про банкрутство АТ «Галичфарм».

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» (уповноважена особа акціонерів боржника) в апеляційній скарзі також доводить, що основний борг за договором №1195-01-07 відсутній, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, яке станом на дату подання апеляційної скарги переглядається в суді апеляційної інстанції.
Апелянт наполягає на неможливості ігнорування рішення від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, оскільки провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» було відкрито саме на підставі заборгованості АТ «Галичфарм» перед ТзОВ «Скай-Девелопмент», встановленій у цьому рішенні, а безспірність боргу було обґрунтовано змістом апеляційної скарги АТ «Галичфарм» на це рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що ініціюючий кредитор, боржник та інші учасники справи, а також суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження справи, послідовно покликаються на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, проте ще раз зазначає, що станом на дату постановлення оскаржених ухвал і станом на дату розгляду апеляційних скарг на ці ухвали, рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18 не набрало законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судові рішення переглядаються з урахуванням обставин, що існували в момент їх постановлення.

Як встановлено з матеріалів справи №914/1317/25, на виконання кредитного договору №1195-01-07 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 127 403 284,00 грн, а АТ «Галичфарм» повернуло банку кошти в розмірі 58 588 000,00 грн.
Отже, заборгованість за тілом кредиту становить 68 815 284,00 грн.
У пункті 8.1 договору №1195-01-07 сторони погодили, що у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитним коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).
Відповідно до п.1.1. договору (з наступними змінами) кінцевий строк погашення кредиту – до 12.05.2016.
Після закінчення строку кредитування – 12.05.2016, банк нарахував позичальнику проценти за користування кредитом в розмірі 46% річних за період з 13.05.2016 до 31.10.2018 на загальну суму 78 171 741,63 грн.
Також після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення заборгованості з позичальника, в тому числі за договором №1195-01-07 (справа №914/2191/18), тобто в період з 31.05.2016 до 27.09.2018, АТ «Галичфарм» сплатило банку грошові кошти на загальну суму 32 136 580,02 грн., які банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом в розмірі 46% річних за період з 13.05.2016 до 31.10.2018 відповідно до ст.625 ЦК України (після закінчення строків кредитування, виходячи з обумовленого договором підвищеного розміру процентної ставки).
Так, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, після спливу строків кредитування за кредитними договорами банк не вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами на підставі ст. 1048 ЦК України, а вправі нараховувати лише проценти за несвоєчасне повернення кредиту на підставі ст. 625 ЦК України, які за своїм правовим (компенсаторним) характером не вважаються платою боржника за користування кредитом.
Відтак банк безпідставно здійснював зарахування сплачених коштів в рахунок процентів за несвоєчасне повернення кредиту на підставі ст. 625 ЦК України.
Зокрема, заборгованість за договором №1195-01-07 становить 68 815 284,00 грн - заборгованість зі сплати тіла кредиту, 10 634 360,23 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, 18 527 000 грн - заборгованість зі сплати комісійної винагороди.
З моменту закінчення строків кредитування позичальник сплатив банку кошти в сумі 32 314 513,20 грн, з яких 32 136 580,02 грн - в період з 31.05.2016 до 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви у справі №914/2191/18), а 177 933,18 грн - після відкриття провадження в справі №914/2191/18.
Натомість, з коштів, сплачених позичальником за договором 1195-01-07 поза межами строків кредитування: 10 634 360,23 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, 18 527 000,00 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди, а 3 153 152,97 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати тіла кредиту.
Відтак за цим договором відсутня заборгованість зі сплати комісійної винагороди та процентів, нарахованих відповідно до ст.48 ЦК України, а заборгованість зі сплати тіла кредиту становить 65 662 131,03 грн.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що сума основного боргу (тіло кредиту) за договором №1195-01-07 становить 65 662 131,03 грн., яку було визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі №914/1317/25.
Отже, у визнанні додаткових грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» до боржника на суму 3 153 152,97 грн. слід відмовити.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами 

Як зазначає ініціюючий кредитор, згідно з умовами договору №1195-01-07 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 54 416 961,41 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 Висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється. 
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 43 782 601,18 грн.
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило кредитору за договором № 1195-01-07 кошти на загальну суму 32 136 580,02 грн, з яких 10 634 360,23 грн (54 416 961,41 - 43 782 601,18) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування. 
Таким чином, у АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 12.05.2016 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 21 502 219,79 грн (32 136 580,02 - 10 634 360,23) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
За розрахунком кредитора борг зі сплати процентів за період до 31.10.2018 у відповідності до п.3.1. договору (процентна ставка за користування коштами поза межами строку кредитування — 46%) становить 56 491 588,66 грн.
При цьому, кредитор наводить пояснення, що після закінчення строку кредитування (12.05.2016) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 46% річних і за період з 13.05.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 78 171 741,63 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи № 914/2191/18 Висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється. Відтак решта сплаченої боржником суми в розмірі 21 502 219,79 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування. Окрім того, в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування зараховуються 177 933,18 грн, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009. У зв`язку з наведеним вище, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 56 491 588,66 грн (78 171 741,63 - 21 502 219,79 - 177 933,18).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 5 003 821,91 грн як безспірні, оскільки згідно з текстом апеляційної скарги АТ «Галичфарм» на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.
Щодо решти боргу, на думку кредитора, боржник безпідставно вважає, що його борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами підлягає зменшенню у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 56 491 588,66 грн (56 491 588,66 - 5 003 821,91).
Окрім того, вимога про стягнення з АТ «Галичфарм» боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами поза межами строку за період з 01.11.2018 до 14.05.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) в межах справи №914/2191/18 не заявлялась.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 206 841 775,55 грн. 

У розрахунку боржника вказано, що розмір відсотків за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 20 555 913,75 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав проценти за користування кредитними коштами:
до 31.10.2018 в розмірі 51 487 766,75 грн. (56 491 558,66 – 5 003 821,91 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025);
з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 94 573 820,17 грн. - із врахуванням того, що відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із неодноразовими змінами), період дії карантину було встановлено з 12 березня 2020 р. до 1 липня 2023 р.
Також, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 р. введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався.
Враховуючи наведене, в оскарженій ухвалі суд дійшов висновку про те, що кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020.

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 23 017 580,81 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 23 017 580 грн за період до 31.10.2018 і 47 286 910,09 грн за період після 31.10.2018.
Зокрема, зазначає, що Господарський суд Львівської області в рішенні від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 з урахуванням як інтересів банку, так і інтересів відповідача, а також виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності вважав за можливе зменшити заборгованість із процентів нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за кредитними договорами 1195-01-07, 1252-08 та 1321-10 з 46% річних до розміру, що становить кінцевий розмір процентів за користування кредитними коштами згідно з цими договорами в межах строків кредитування. Такими ж міркуваннями керується апелянт під час власного розрахунку процентів за користування коштами за період, який не охоплений позовними вимогами у справі №914/2191/18.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до п.3.1. договору (в редакції додаткової угоди від 13.08.2015) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок:
а) за користування кредитними коштами, які обліковуються:
- на рахунку 2062.7.010406.001 - в розмірі 8,35% річних за період з 01.01.2012 до 12.08.2015 (включно) та 23,00% річних за період з 13.08.2015 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору;
- на рахунку 2062.4.010406.004 - в розмірі 8,5% річних за період з 01.01.2012 до 12.08.2015 (включно) та 23,00% річних за період з 13.08.2015 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору;
b) у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, вказаного в п. 1.1 цього договору, - 46,0% річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;
c) 46,0% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.
За договором 1195-01-07, в період з 19.09.2007 до 12.05.2016 (в межах строку кредитування) банк нарахував відповідачу проценти за користування кредитом в сумі 54 416 961,41 грн.
АТ "Галичфарм" за період з 19.09.2007 до 12.05.2016 сплатило банку проценти на загальну суму 43 782 601,18 грн.
Після закінчення строку кредитування (з 13.05.2016 до 31.10.2018) банк нарахував АТ "Галичфарм" проценти за користування кредитом за договором 1195-01-07 за ставкою 46% річних у сумі 78 171 741,63 грн.
Як вже було зазначено вище, після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку до суду з позовом у справі №914/2191/18 (в період з 31.05.2016 до 27.09.2018) АТ "Галичфарм" сплатило кошти за договором 1195-01-07 в сумі 32 136 580,02 грн. і вказані кошти банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 13.05.2016 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування). Також кошти, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави, відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009, за договором №1195-01-07 в розмірі 177 933,18 грн. зараховано як сплата процентів за договором 1195-01-07 за період після 12.05.2016.
З моменту закінчення строків кредитування за кредитними договорами і до 31.10.2018 банк нарахував позичальнику заборгованість за процентами у розмірі 46 035 161,61 грн. 
Враховуючи, що з цієї суми в ухвалі Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство визнано 5 003 821,91 грн., колегія суддів вважає, що сума відсотків за користування кредитним коштами до 31.10.2018, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 41 031 339,70 грн.

Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №758/5318/23 від 12.05.2025, формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляціх, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Також у цій постанові викладено висновки, відповідно до яких п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак за період з 12.03.2020 (дня введення карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», дія якого тривала до 01.07.2023) до 24.02.2022 (дня введення на всій території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022) визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України, а не 46% річних як це передбачено у п.3.1. договору №1195-01-07.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 65 662 131,03 грн. за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 41 111 827,50 грн. (46%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 3 859 806,74 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди та трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Як зазначає ініціюючий кредитор, у додатковій угоді від 14.09.2015 до договору 1195-01-07 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди (з урахуванням здійснених боржником погашень) та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 18 527 000,00 грн (23 523 000,00 - 4 996 000,00) повинна бути сплаченою до 12.05.2016. АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди в розмірі 18 527 000,00 грн є погашеним, адже це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1195-01-07, згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода.
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі в розмірі 18 527 000,00 грн. комісійної винагороди і 2 756 208,49 грн — 3% річних, у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість по комісії за договором №1195-01-07.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 18 527 000,00 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 1 670 180,13 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди у боржника відсутня, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у п.2.5 договору 1195-01-07 (в первинній редакції) сторони не визначили для позичальника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією. Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1195-01-07, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. В сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 23 523 000,00 грн.
Зокрема, додатковими угодами від 11.03.2011 та від 04.08.2011 до договору вони встановили цю винагороду в загальному розмірі 4 996 000,00 грн. (1 600 000,00 грн. і 3 396 000,00 грн. відповідно). З розрахунку банку прослідковується, що зазначена комісійна винагорода була в повному обсязі сплачена АТ «Галичфарм» 18.07.2011 та 30.12.2011. Надалі, в період з 2012 року до 2015 року сторони збільшили розмір комісії ще на 18 527 000,00 грн.
В графіку погашення комісії визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 18527 000,00 грн. повинна бути сплаченою до 12.05.2016.
Як вже було зазначено вище, з суми коштів, які були сплачені позичальником за договором 1195-01-07 поза межами строків кредитування (32 314 513,20 грн.) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (10 634 360,23 грн.), залишок цих коштів в розмірі 21 680 152,97 грн. підлягав зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (18 527 000,00 грн.). 
Відтак колегія суддів погоджується з доводами апелянтів ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» про те, що в АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість з комісійної винагороди за вказаним договором, а відтак відсутні підстави для здійснення нарахування 3% річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою.
Таким чином, у визнанні додаткових грошових вимог до боржника в сумі 8 527 000,00 грн та 2 756 208,49 грн слід відмовити.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, основний борг за договором 1195-01-07 становить 87 342 284,00 грн. (68 815 284,00 грн — борг за тілом кредиту та 18 527 000,00 грн борг зі сплати комісійної винагороди). Кінцевий строк повернення кредитних коштів та сплати комісійної винагороди – до 12.05.2016.
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 13.05.2016 до 14.05.2025.
Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022, та становлять 44 688 870,01 грн (87 342 284,00 x 1.51165218 - 87 342 284,00). 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 44 688 870,01 грн. 

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 17 747 160,77 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшовши висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 87 342 284,00 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 23 607 217,21 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 17 747 160,77 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 65 662 131,03 грн, зазначає, що за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 розмір інфляційних втрат становить 17 747 419,90 грн.(65 662 131,03 x 1.27028395 - 65 662 131,03), а за період з 11.03.2020 до 23.02.2022 - 12 476 543,17 грн. (65 662 131,03 x 1.19001124 - 65 662 131,03).

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором № 1195-01-07 становить 98 479 517,11 грн.

2) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1252-08, укладеного 13.06.2008 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 633 475 527,68 грн та складається з таких складових:
- борг за тілом кредиту: 108 450 000,00 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 89 366 803,80 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 325 973 958,90 грн; 
- борг зі сплати комісійної винагороди: 32 640 000,00 грн; 
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 4 855 758,90 грн; 
- інфляційні втрати: 72 189 006,08 грн. 

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, згідно з умовами договору №1252-08 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 10.06.2016.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 130 000 000,00 грн.
Із вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 21 550 000,00 грн.
Відтак залишилися неповернутими кошти у розмірі 108 450 000,00 грн. (130 000 000,00 - 21 550 000,00).
Зазначені вимоги у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство не заявлялись, оскільки виконання зобов`язань за договором №1252-08 забезпечується іпотекою нерухомості, що належить боржнику.
У зв`язку з цим, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявило додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 108 450 000,00 грн.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» сума простроченої заборгованості по тілу кредиту становить 108 450 000,00 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що основний борг за договором №1252-08 становить 108 450 000,00 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах не заперечують розміру боргу за тілом кредиту за умовами договору №1252-08.

Як встановлено з матеріалів справи №914/1317/25, відповідно до п. 1.1 договору 1252-08 (в первинній редакції) сторони погодили, що банк відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 50 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 12.06.2010 згідно з графіком погашення кредитної лінії, вказаним в п. 2.4 цього договору і сплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі, вказаного в п. 3.1 цього договору.
Видача кредитних коштів у межах кредитної лінії здійснюється траншами в строк з 13.06.2008 до 13.07.2008 за письмовими заявками позичальника, шляхом перерахування їх з позичкового на поточний рахунок позичальника, якщо інше не вказано в письмовій заявці (п. 2.1 договору).
В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод до договору №1252-08, згідно з якими продовжувався строк повернення кредитних коштів, а також змінювався розмір кредитної лінії.
Зокрема, додатковою угодою від 28.01.2009 до договору 1252-08 сторони виклали вказаний договір в новій редакції збільшивши його кредитну лінію до 130 000 000,00 грн. та змінивши розмір процентів за користування кредитними коштами, передбачений п. 3.1 договору.
Додатковою угодою від 05.10.2015 до договору 1252-08 сторони погодили те, що банк відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 108750 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток 51 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 10.06.2016 і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору.
Відповідно до п.1.1 договору 1252-08 (в редакції додаткової угоди від 28.01.2009) для обліку коштів, що надаються за рахунок кредитної лінії, банк відкриває позичкові рахунки:
- 2063 000 10406 01, код банку 300131;
- 2063 900 10406 02, код банку 300131.
На виконання договору 1252-08 банк видав позичальнику кредит в загальному розмірі 130 000 000,00 грн.
З цієї суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кошти в розмірі 21 550 000,00 грн.
Таким чином, сума боргу за тілом кредиту становить 108 450 000,00 грн. і заявлені в цьому розмірі додаткові вимоги кредитора до боржника підлягають визнанню.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами

Як зазначає ініціюючий кредитор, згідно з умовами договору 1252-08 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 123 908 991,13 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 116 723 680,14 грн. 
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило кредитору за договором № 1252-08 кошти на загальну суму 36 788 490,01 грн, з яких 7 185 310,99 грн (123 908 991,13 - 116 723 680,14) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування.
Таким чином, у АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 10.06.2016 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 29 603 179,02 грн (36 788 490,01 - 7 185 310,99) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
У відповідності до пункту 3.1. договору № 1252-08 (в редакції додаткової угоди від 31.03.2014) процента ставка за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування становить 46%. 
Після закінчення строку кредитування (10.06.2016) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 46% річних і за період з 11.06.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 118 969 982,82 грн.
Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 29 603 179,02 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
У зв`язку з цим, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 89 366 803,80 грн (118 969 982,82 - 29 603 179,02).
Зазначені вимоги кредитором у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство не заявлялись, оскільки виконання зобов`язань за договором 1252-08 забезпечується іпотекою нерухомості, що належить боржнику.
Також вимога про стягнення з АТ «Галичфарм» боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами поза межами строку за період з 01.11.2018 до 14.05.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) в межах справи №914/2191/18 не заявлялась.
Таким чином ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі
89 366 803,80 грн – за період до 31.10.2018,
та 325 973 958,90 грн. – за період з 01.11.2018 до 14.05.2025.

У розрахунку боржника вказано, що сума строкової заборгованості по відсотках за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 13 103 326,60 грн., а сума заборгованості по штрафних відсотках (до 31.10.2018) – 18 738 017,25 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав проценти за користування кредитними коштами:
- до 31.10.2018 – в розмірі 89 366 803,80 грн.;
- з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 67 901 812,24 грн. - за висновком суду кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020 з огляду на положення п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (як вже було зазначено вище).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 18 738 017,25 грн. – за період до 31.10.2018 та 13 103 326,60 грн – за період з 01.11.2018 до 11.03.2020, покликаючись на те, що розмір процентів визначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 18 738 017,25 грн за період до 31.10.2018 і 33 950 906,12 грн за період з 01.11.2018 до 11.03.2020.
Зокрема, зазначає, що апелянт застосовує мотивацію Господарського суду Львівської області в рішенні від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 щодо зменшення заборгованості із процентів, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за кредитними договорами 1195-01-07, 1252-08 та 1321-10 з 46% річних до розміру, що становить кінцевий розмір процентів за користування кредитними коштами згідно з цими договорами в межах строків кредитування. Таким чином, на думку апелянта, розмір процентів за користування кредитними коштами з 01.11.2018 до 11.03.2020 складає половину з нарахованих в оскарженій ухвалі 33 950 906,12 грн. (67 901 812,24х50%).

Як встановлено з матеріалів справи, згідно п. 3.1 договору 1252-08 (в первинній редакції) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками:
а) 10% річних за період з дня видачі кредиту до терміну його повернення, вказаного в п. 2.4 цього договору;
б) у випадку порушення позичальником строків погашення згідно графіку погашення кредитної лінії, вказаного в п. 2.4 цього договору, 20% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезазначеного графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості;
в) 20% річних за період з 13.06.2010 до дня фактичного погашення основної суми заборгованості.
В подальшому сторони шляхом укладення додаткових угод до договору 1252-08 неодноразово змінювали розмір цих процентів, викладаючи п. 3.1 цього договору в новій редакції.
Зокрема, 31.03.2014 укладено додаткову угоду до договору 1252-08, в якій відображено кінцевий розмір процентів за користування кредитними коштами з дня видачі кредиту і в межах строку кредитування та поза межами строку кредитування.
Так, згідно п. 3.1 договору 1252-08 (в редакції додаткової угоди від 31.03.2014) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок:
a) за користування кредитними коштами, які обліковуються:
1) на рахунку 2063 000 10406 01:
- 10,0% річних за період з дня видачі до 21.01.2009 включно;
- 12,61% річних за період з 22.01.2009 до 30.06.2009 включно;
- 26,5% річних за період з 01.07.2009 до 30.09.2009 включно;
- 12,61% річних за період з 01.10.2009 до 31.12.2009 включно;
- 40,0% річних за період з 01.01.2010 до 31.07.2010 включно;
- 11,25% річних за період з 01.08.2010 до 09.08.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 3.5% річних за період з 10.08.2010 до 31.10.2010 включно;
- 19,0% річних за період з 01.11.2010 до 31.01.2011 включно;
- 8,35% річних за період з 01.02.2011 до 30.06.2011 включно;
- 12,00% річних за період з 01.07.2011 до 31.12.2011 включно;
- 8,35% річних за період з 01.01.2012 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього Договору.
2) на рахунку 2063 900 10406 02:
- 19,00% річних за період з дня видачі до 30.09.2009 включно;
- 15,5% річних за період з 01.10.2009 до 31.12.2009 включно;
- 40,0% річних за період з 01.01.2010 до 30.09.2010 включно;
- 15,5% річних за період з 01.10.2010 до 31.10.2010 включно;
- 19,0% річних за період з 01.11.2010 до 31.01.2011 включно;
- 10,25% річних за період з 01.02.2011 до 30.06.2011 включно;
- 12,00% річних за період з 01.07.2011 до 31.12.2011 включно;
- 10,25% річних за період з 01.01.2012 до 31.07.2013 включно;
- 22,00% річних за період з 01.08.2013 до 31.03.2014 включно;
- 23,00% річних за період з 01.04.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору.
b) - 46,0% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.
c) 46,00% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.
25.03.2015 сторонами підписано додаткову угоду до договору 1252-08, згідно з котрою вони вирішили підпункт b) пункту 3.1 договору змінити та викласти в такій редакції:
«b) у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії, що вказаний в п. 1.1 цього договору, 46,0% річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом».
Як прослідковується з розрахунку загальної суми заборгованості за договором 1252-08 за період з 13.06.2008 до 12.06.2016 (в межах строку кредитування) банк нарахував відповідачу проценти за користування кредитом в загальному розмірі 123 908 991,13 грн.
В цей же час, АТ «Галичфарм» за період з 13.06.2008 до 12.06.2016 сплатило банку процентів на загальну суму 116 723 680,14 грн.
В п. 8.1 договору 1252-08 сторони зазначили, що у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).
Після закінчення строку кредитування (12.06.2016) банк почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом згідно договору 1252-08 в розмірі 46% річних і за період з 13.06.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 118 969 982,82 грн.
Після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку позовом у справі №914/2191/18, зокрема в період з 30.06.2016 до 27.09.2018, АТ «Галичфарм» сплатило кошти на загальну суму 20 068 490,01 грн. 
Вказані кошти банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 13.06.2016 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування).
Після відкриття провадження в справі №914/2191/18, а саме в період з 20.02.2019 до 25.06.2021 АТ «Галичфарм» сплатило банку кошти в загальному розмірі 16'720'000,00 грн.
Призначення платежу у всіх платіжних дорученнях вказано як: «Часткова оплата тіла кредитної лінії 1252-08 від 13.06.08р АТ «Галичфарм», однак, банк кошти в розмірі 16 720 000,00 грн. зарахував як сплату процентів за користування кредитними коштами згідно договору 1252-08 за період після 31.10.2018.
Таким чином, протягом строку кредитування за договором 1252-08 (з 13.06.2008 до 12.06.2016) банк на підставі ст. 1048 ЦК України нарахував позичальнику проценти за користування кредитом в загальному розмірі 123 908 991,13 грн., а позичальник сплатив банку проценти на загальну суму 116 723 680,14 грн.
Станом на момент закінчення строку кредитування заборгованість позичальника за простроченими та строковими процентами, нарахованими згідно ст. 1048 ЦК України становила 7 185 310,99 грн. (123 908 991,13 грн. 116 723 680,14 грн.).
Разом з цим, кредитор зазначає, що із суми сплачених позичальником коштів - 36 788 490,01 грн (20 068 490,01 грн.+16'720'000,00 грн.), 7 185 310,99 грн. було зараховано в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами в межах строків кредитування, а решта суми – 29 603 179,02 грн – зарахована в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що сума процентів за користування кредитним коштами за період до 31.10.2018 визнається в розмірі 89 366 803,80 грн (118 969 982,82 грн - 29 603 179,02 грн).
Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, як було зазначено вище, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за період з 12.03.2020 до 24.02.2022 визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України, а не 46% річних як це передбачено у п.3.1. договору №1252-08.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 65 662 131,03 грн. за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 67 901 812,24 грн. (46%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 6 375 046,53 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди

Як зазначає ініціюючий кредитор, у з пункту 2.5 договору 1252-08 (в первинній редакції) сторони не визначили для боржника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. У сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 42 510 000,00 грн.
У свою чергу, АТ «Галичфарм» оплатило комісійну винагороду в розмірі 9 870 000,00 грн.
У додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1252-08 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди (з урахуванням здійснених боржником погашень) та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 32 640 000,00 грн (42 510 000,00 - 9 870 000,00) повинна бути сплаченою до 10.06.2016.
Оскільки АТ «Галичфарм» своїх зобов`язань зі сплати комісійної винагороди не виконало, борг товариства становить 32 640 000,00 грн. 
Зазначені вимоги у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство не заявлялись, оскільки виконання зобов`язань за договором 1252-08 забезпечується іпотекою нерухомості, що належить боржнику. У зв`язку з цим, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 32 640 000,00 грн.
Кредитор вказує, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди частково погашеним, оскільки це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1252-08, згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода.
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» сума заборгованості по комісії становить 3 036 820,97 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що сума заборгованості з комісійної винагороди становить 32 640 000,00 грн.
ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, доводять, що розмір комісійної винагороди за договором №1252-08 становить 3 036 820,97 грн.

Як встановлено з матеріалів справи №914/1317/25, в договорі 1252-08 (в первинній редакції) сторони не визначили для комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією, однак, в подальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1252-08, якими встановлювали комісійну винагороду за управління кредитною лінією.
В сукупності цю винагороду було встановлено в розмірі 42 510000,00 грн.
Зокрема, додатковими угодами від 11.03.2011 та від 04.08.2011 до договору сторони встановили комісійну винагороду в сумі 9 870 000,00 грн, яку боржник сплатив в повному обсязі.
Надалі, в період з 2012 року до 2015 року сторони збільшили розмір комісії ще на 32 640 000,00 грн.
Зокрема, в додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1252-08 сторони відобразили кінцевий розмір комісійної винагороди, періоди її нарахування та строк погашення.
Відповідно до цієї угоди та графіку погашення комісії (додаток 48), комісійна винагорода в загальному розмірі 32 640 000,00 грн повинна бути сплачена:
- до 31.05.2016 - в розмірі 16 320 000,00 грн;
- до 10.06.2016 - в розмірі 16 320 000,00 грн.
Водночас, як вже було встановлено вище, з моменту закінчення строків кредитування і станом на дату ухвалення рішення у справі позичальник сплатив банку кошти за всіма кредитними договорами в сумі 165 392 302,04 грн (147 604 702,95 грн після закінчення строків кредитування до моменту подання позовної заяви і 17 787 599,09 грн після відкриття провадження в даній справі), зокрема:
- за договором 1252-08 в сумі 36 788 490,01 грн, з яких: 20 068 490,01 грн - в період з 30.06.2016 до 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви); 16 720 000,00 грн - після відкриття провадження в даній справі.
Зважаючи на викладені вище положення п.8.1. кредитних договорів щодо черговості зарахування сплачених позичальником коштів, з коштів, сплачених за договором 1252-08 поза межами строків кредитування: 7 185 310,99 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 29 603 179,03 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди.
Відтак, у боржника наявна заборгованість зі сплати комісійної винагороди в розмірі 3 036 820,97 грн.
В цій частині додаткові вимоги кредитора підлягають визнанню.

Борг зі сплати трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Покликаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, ініціюючий кредитор, що комісійна винагорода за договором 1252-08 в розмірі 32 640 000,00 грн мала бути сплачена у строк до 10.06.2016, отже, три проценти річних загалом підлягають нарахуванню за період з 11.06.2016 до 14.05.2025.
Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 4 855 758,90 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» розмір заборгованості зі сплати 3% по комісії з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 273 764,67 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 32 640 000,00 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 2 942 445,06 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, вказують, що розмір заборгованості зі сплати 3 % річних за прострочення комісійної винагороди з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 273 764,67 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що як вже було зазначено, сума заборгованості з комісійної винагороди становить 3 036 820,97 грн, а правильним періодом нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України (з урахуванням п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) є 11.03.2017 — 23.02.2022, відтак 3% річних становить за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 розмір інфляційних втрат становить 273 764,67 грн., а за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 - 178 014,45 грн.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, за договором 1252-10 борг АТ «Галичфарм» перед кредитором за тілом кредиту становить 108 450 000,00 грн, борг зі сплати комісійної винагороди – 32 640 000,00 грн, разом – 141 090 000,00 грн., кінцевий строк повернення кредитних коштів та сплати комісійної винагороди – до 10.06.2016.
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 11.06.2016 до 14.05.2025, однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Інфляційні втрати розраховуються, виходячи з мультиплікатора 1.51165218, а тому становлять 72 189 006,08 грн (141 090 000,00 x 1.51165218 - 141 090 000,00).
Зазначені вимоги в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» не заявлялись.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 72 189 006,08 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 30 132 657,97 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 141 090 000,00 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 38 134 362 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 30 133 097,94 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 111 486 820,97 (108 450 000,00+3036820,97) грн, зазначає, що 
за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 розмір інфляційних втрат становить 30 133 097,94 грн.
а за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 – 21 183 749,49 грн.

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором №1252-08 становить 326 721 095,64 грн.

В матеріалах справи наявний договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Рвач Ж.В. за реєстраційним №1374, який забезпечує виконання АТ «Галичфарм» кредитного договору № 1252-08 від 13.06.2008.
Узгоджена ринкова вартість іпотеки за цим договором становить 412 631 000,00 грн. (у редакції Договору про внесення змін від 29.01.2010). 
Таким чином, розмір забезпечених грошових вимог ТзОВ «Скай-Девелопмент» до АТ «Галичфарм» складає 326 721 095,64 грн., за вартості іпотеки 412 631 000,00 грн.

3) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1318-10, укладеного 21.05.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 345 319 600,13 грн та складається з таких складових:
- борг за тілом кредиту: 61 272 576,91 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 46 781 297,12 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 172 159 154,11 грн; 
- борг зі сплати комісійної винагороди: 20 330 000,00 грн; 
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 3 024 435,62 грн; 
- інфляційні втрати: 41 752 136,37 грн.

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, з умовами договору 1318-10 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 19.05.2016.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 139 191 495,00 грн.
З вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 77 918 918,09 грн.
Відтак, за договором 1318-10 залишилися неповернутими кошти у розмірі 61 272 576,91 грн (139 191 495,00 - 77 918 918,09). 
Ці вимоги кредитора визнані у повному обсязі ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/1317/25 як безспірні, оскільки заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.

Відтак сума боргу за тілом кредиту становить 61 272 576,91 грн. та не є предметом заяви про визнання додаткових грошових вимог.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами

Як зазначає ініціюючий кредитор, 1318-10 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 46 056 114,27 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи № 914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється. 
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 36 946 434,33 грн.
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило Кредитору за Договором № 1318-10 кошти на загальну суму 26 710 675,00 грн, з яких 9 109 679,94 грн (46 056 114,27 - 36 946 434,33) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування.
Таким чином, у АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 19.05.2016 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 17 600 995,06 грн (26 710 675,00 - 9 109 679,94) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.

У відповідності до пункту 3.1. договору № 1318-10 (в редакції додаткової угоди від 30.05.2014) процента ставка за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування становить 43%.

Після закінчення строку кредитування (19.05.2016) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 43% річних і за період з 20.05.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 64 560 225,37 грн.
Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 17 600 995,06 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування. Окрім того, в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування зараховуються 177 933,19 грн, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009.
У зв`язку з цим, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 46 781 297,12 грн (64 560 225,37 - 17 600 995,06 - 177 933,19).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 2 640 666,30 грн.
Проаналізувавши п. 3.1. договору № 1318-10, боржник прийшов до хибного висновку, що сторони не передбачили підвищеної процентної за користування кредитними коштами поза межами строку, а тому вважав, що заборгованість боржника зі сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів розраховується виходячи зі ставки 3% річних з посиланням на загальні положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Відповідно до пп. в) п. 3.1 договору № 1318-10 (в редакції додаткової угоди від 30.05.2014) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту 43% річних за період з дати вказаної в п. 2.4 договору (дата повернення кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості.
Отже, домовленість сторін однозначно полягала в тому, що за несвоєчасне повернення кредиту у строк до 19.05.2016 боржник сплачує підвищену проценту ставку в розмірі 43% річних від простроченої суми.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 44?140?630,82 грн (46 781 297,12 - 2 640 666,30).
Вимога про стягнення з АТ «Галичфарм» боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами поза межами строку за період з 01.11.2018 до 14.05.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) в межах справи №914/2191/18 не заявлялась, тому ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 172 159 154,11 грн.

У розрахунку боржника вказано, що сума строкової заборгованості по відсотках за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 2 501 965,85 грн., а сума заборгованості по штрафних відсотках (до 31.10.2018) – 2 640 666,30 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вказав, що основний борг становить 61 272 576,91 грн. (визнано ухвалою суду від 14.05.2025) та визнав проценти за користування кредитними коштами:
- до 31.10.2018 – в розмірі 44 140 630,82 грн. (46 781 297,12 – 2 640 666,30 грн. (визнано ухвалою суду від 14.05.2025);
- з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 35 861 510,52 грн. - за висновком суду кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020 з огляду на положення п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (як вже було зазначено вище).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 2 640 666,30 грн. – за період до 31.10.2018 та 2 501 965,85 грн – за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 (3%), покликаючись на те, що розмір процентів визначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 2 640 666,30 грн. за період до 31.10.2018 і 35 861 510,52 грн за період з 01.11.2018 до 11.03.2020, також з покликанням на рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Як встановлено в ухвалі Господарського суду від 14.05.20205 про відкриття провадження у цій справі, основний борг за договором №1318-10 становить 61 272 576,91 грн.
Відповідно до матеріалів справи, кінцевий строк повернення кредитних коштів - 19.05.2016.
Згідно п.3.1 договору 1318-10 (в редакції додаткової угоди від 30.05.2014) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту згідно з процентними ставками:
а) за користування кредитними коштами, які знаходяться:
1) на рахунку 2063 800 10406 03:
- 8.5% річних за період з 01.01.2012 до 29.05.2014 включно;
- 21,50% річних за період з 30.05.2014 до моменту повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору.
2) на рахунку 2063 700 10406 04:
- 8,5% річних за період з 01.01.2012 і до моменту повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору.
б) у випадку порушення позичальником строків погашення згідно встановленого графіку погашення кредитної лінії, 43% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезгаданого графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості, але не більше кінцевого строку погашення кредиту, передбаченого п.2.4 договору.
в) 43% річних за період з дати вказаної в п. 2.4 договору до дня фактичного погашення основної заборгованості.
За період з 21.05.2010 до 19.05.2016 (в межах строку кредитування) банк нарахував відповідачу проценти за користування кредитом в загальному розмірі 46 056 114,27 грн., а позичальник за цей же період сплатив банку проценти на загальну суму 36 946 434,33 грн.
В п. 8.1 договору 1318-10 сторони зазначили, що у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).
Після закінчення строку кредитування (19.05.2016) банк почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 43% річних і за період з 20.05.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 64 560 225,37 грн.
В період з 31.05.2016 до 27.09.2018 (після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку з позовом у справі №91/2191/18) АТ «Галичфарм» сплатило кошти на загальну суму 26 710 675,00 грн., які банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 20.05.2016 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування).
Колегія суддів зазначає, що за змістом пп. б) п.3.1 договору 1318-10 охоронна умова про збільшений розмір процентів стосується лише періоду з моменту порушення строків повернення кредиту і до кінцевого строку погашення кредиту, а після закінчення строків кредитування не передбачає підвищеного розміру цих процентів, то суд робить висновок, що у спірний період (з 20.05.2016 до 31.10.2018) повинен застосовуватися розмір, котрий передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, а саме 3% річних, а не 43% річних.
Таким чином, заборгованість зі сплати процентів за договором 1318-10 до 31.10.2018 становить 2 640 666,30 грн. (37 849 550,27грн. : 43% х 3%).
Вказану суму процентів за користування кредитним коштами за період до 31.10.2018 - 2 640 666,30 грн. визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 цій справі.
Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, як було зазначено вище, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за період з 12.03.2020 до 24.02.2022 визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України, а не 46% річних як це передбачено у п.3.1. договору №1252-08.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 61 272 576,91 грн. за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 35 861 510,52 грн. (46%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 3 601 776,27 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди

Як зазначає ініціюючий кредитор, у з пункту 2.5 договору 1318-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для боржника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. У сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 26 882 000,00грн.
У свою чергу, АТ «Галичфарм» оплатило комісійну винагороду в розмірі 6 552 000,00 грн.
У додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1318-10 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди (з урахуванням здійснених боржником погашень) та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі в загальному розмірі 20 330 000,00 грн (26 882 000,00 - 6 552 000,00) повинна бути сплаченою до 30.11.2015. 
Оскільки АТ «Галичфарм» своїх зобов`язань зі сплати комісійної винагороди не виконало, борг товариства становить 20 330 000,00 грн. 
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 2 551 071,76 грн.
Кредитор вказує, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди в розмірі 17 778 928,24 грн (20 330 000,00 - 2 551 071,76) є погашеним, що не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1318-10, згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода. 
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 17 778 928,24 грн.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» сума заборгованості по комісії становить 2 551 071,76 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що сума заборгованості з комісійної винагороди становить 17 778 928,24 грн. (20 330 000,00 – 2 551 071,76 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025).

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, доводять, що розмір комісійної винагороди за договором №1318-10 становить 2 551 071,76 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, в п.2.5 договору 1318-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для позичальника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1318-10, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. В сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 26 882 000,00 грн.
Зокрема, 6 552 000,00 грн. позичальник сплатив у 2011 році, а надалі, в період з 2012 року до 2016 року, сторони збільшили розмір комісії ще на 20 330 000,00 грн.
В додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1318-10 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди, періоди за котрі вона нараховується та строк її погашення. Так, у графіку погашення комісії (додаток 40) визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 20330 000,00 грн. повинна бути сплачена:
- до 31.10.2015 в розмірі 10 165 000,00 грн.;
- до 30.11.2015 в розмірі 10 165 000,00 грн.
Також з матеріалів справи встановлено, що з суми коштів, які були сплачені поза межами строків кредитування (26 888 608,18 грн.) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (9 109 679,94 грн.), залишок цих коштів в розмірі 17 778 928,24 грн. підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (20 330 000,00 грн.).
Відтак за вказаним договором 1318-10 у АТ «Галичфарм» наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 2 551 071,76 грн.

Борг зі сплати трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Покликаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, ініціюючий кредитор, що комісійна винагорода за договором 1318-10 в розмірі 32 640 000,00 грн мала бути сплачена у строк до 30.11.2015, отже, три проценти річних загалом підлягають нарахуванню за період з 11.06.2016 до 14.05.2025.
Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 3 024 435,62 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» розмір заборгованості зі сплати 3% по комісії з 11.03.2017 до 11.03.2020 становить 229 975,14 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 17 778 928,24 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 1 832 717,77 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, вказують, що розмір заборгованості зі сплати 3 % річних за прострочення комісійної винагороди з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 229 975,14 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що як вже було зазначено, сума заборгованості з комісійної винагороди становить 2 551 071,76 грн, а правильним періодом нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України (з урахуванням п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) є 11.03.2017 — 23.02.2022, відтак 3% річних становить:
за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 розмір інфляційних втрат становить 229 975,14 грн.:
а за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 - 484 732,32 грн.,
всього 714 707,46 грн.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, за договором 1318-10 борг АТ «Галичфарм» перед кредитором за тілом кредиту становить 61 272 576,91 грн, борг зі сплати комісійної винагороди – 20 330 000,00 грн, разом – 81 602 576,91 грн., кінцевий строк повернення кредитних коштів - до 19.05.2016, та сплати комісійної винагороди – до 30.11.2015.
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 20.05.2016 та 01.12.2015 відповідно до 14.05.2025, однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Інфляційні втрати розраховуються, виходячи з мультиплікатора 1.51165218, а тому становлять 41 752 136,37 грн (81 602 576,91 x 1.51165218 - 81 602 576,91).
Зазначені вимоги в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» не заявлялись.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 41 752 136,37 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 17 250 255,76 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 87 342 284,00 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 22 055 866,52 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 17 250 507,64 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 63 823 648,67 грн (61272576,91+2 551 071,76) грн, зазначає, що 
за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 розмір інфляційних втрат становить 17 250 507,64 грн.
а за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 – 12 127 210,85 грн.

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором №1252-08 становить 74 747 450,80 грн.

4) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1319-10, укладеного 26.05.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 278 250 619,34 грн та складається з таких складових:
- борг за тілом кредиту: 77 600 000,00 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 26 786 280,80 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 98 876 219,18 грн; 
- борг зі сплати комісійної винагороди: 21 250 000,00 грн; 
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 3 161 301,37 грн; 
- інфляційні втрати: 50 576 817,99 грн.

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, з умовами договору 1319-10 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 19.05.2016.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 78 000 000,00 грн.
З вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 400 000,00 грн.
Відтак за договором 1319-10 залишилися неповернутими кошти у розмірі 77 600 000,00 грн. 
Ці вимоги кредитора визнані у повному обсязі ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/1317/25 як безспірні.

Відтак сума боргу за тілом кредиту становить 77 600 000,00 грн. та не є предметом заяви про визнання додаткових грошових вимог.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами

Як зазначає ініціюючий кредитор, 1319-10 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 46 272 262,23 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 41 034 041,49 грн.
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило Кредитору за Договором № 1319-10 кошти на загальну 15 352 900,45 грн, з яких 5 238 220,74 грн (46 272 262,23 - 41 034 041,49) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування.
Таким чином, в АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 19.05.2016 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 10 114 679,71 грн (15 352 900,45 - 5 238 220,74) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
У відповідності до пункту 3.1. договору 1319-10 (в редакції додаткової угоди від 29.12.2011) процента ставка за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування становить 19,5%.
Після закінчення строку кредитування (19.05.2016) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 19,5% річних і за період з 20.05.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 37 078 893,69 грн.
Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 10 114 679,71 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
Окрім того, в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування зараховуються 177 933,18 грн, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009.
У зв`язку з цим, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 26 786 280,80 грн (37 078 893,69 - 10 114 679,71 - 177 933,18).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 5 570 767,50 грн як безспірні, оскільки згідно з текстом апеляційної скарги АТ «Галичфарм» на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.
Щодо решти боргу кредитор зазначає, що боржник безпідставно вважає, що його борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами підлягає зменшенню у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України, з чим кредитор не погоджується.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 21 215 513,30 грн (26 786 280,80 - 5 570 767,50).

У розрахунку боржника вказано, що сума строкової заборгованості по відсотках за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 20 056 352,21 грн., а сума заборгованості по штрафних відсотках (до 31.10.2018) – відсутня.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вказав, що основний борг становить 77 600 000,00 грн. (визнано ухвалою суду від 14.05.2025) та визнав проценти за користування кредитними коштами:
- до 31.10.2018 – в розмірі 21 215 513,30 грн. (26786280,80 – 5570767,50 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025);
- з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 20 596 352,21 грн. - за висновком суду кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020 з огляду на положення п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (як вже було зазначено вище).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 17 370 363,68 грн. – за період до 31.10.2018 та 17 724 405,14 грн – за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 (17%), покликаючись на те, що розмір процентів визначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 21 215 513,30 грн. за період до 31.10.2018 і 20 596 352,21 грн за період з 01.11.2018 до 11.03.2020, також з покликанням на рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Як встановлено в ухвалі Господарського суду від 14.05.20205 про відкриття провадження у цій справі, основний борг за договором №1319-10 становить 77 600 000,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи, кінцевий строк повернення кредитних коштів - 19.05.2016.
Згідно з п. 3.1 договору 1319-10 (в редакції додаткової угоди від 29.12.2011) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту згідно процентних ставок:
а) - 12,5% річних за період з дня видачі до 31.07.2010 включно;
- 11,25% річних за період з 01.08.2010 по 09.08.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 3.5% річних за період з 10.08.2010 по 31.10.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 0,75% річних за період з 01.11.2010 по 31.01.2011 включно;
- 9,75% річних за період з 01.02.2011 до 30.06.2011 включно;
- 12% річних за період з 01.07.2011 до 31.12.2011 включно;
- 9,75% річних за період з 01.01.2012 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору.
б) у випадку порушення позичальником встановленого графіка погашення кредитної лінії, вказаного в п. 2.4 цього договору: - 19,5% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезгаданого графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості;
в) 19,5% річних за період з дати вказаної в п. 2.4 договору до дня фактичного погашення основної заборгованості.
За період з 26.05.2010 до 19.05.2016 (в межах строку кредитування) банк нарахував позичальнику проценти за користування кредитом в загальному розмірі 46 272 262,23 грн.
За цей же період, АТ «Галичфарм» сплатило банку процентів на загальну суму 41 034 041,49 грн.
В п.8.1 договору 1319-10 сторони зазначили, що у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в такій черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).
Судом встановлено, що після закінчення строку кредитування (19.05.2016) банк почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом згідно з договором 1319-10 в розмірі 19,5% річних і за період з 20.05.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 37 078 893,69 грн.
Після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку до суду з позовом у справі №914/2191/18, зокрема в період з 31.05.2016 до 27.09.2018, АТ «Галичфарм» сплатило кошти на загальну суму 15 352 900,45 грн., які банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 20.05.2016 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування).
Також кошти в розмірі 177 933,18 грн., отримані від реалізації акцій, що були предметом застави, відповідно до Договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009, банк зарахував як сплата процентів за період після 31.10.2018.
Відповідно до п.8.1. договору, з коштів, сплачених позичальником за договором 1319-10 поза межами строків кредитування: 5 238 220,74 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 10 292 612,89 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди.
Відтак у позичальника за вказаним договором відсутня заборгованість зі сплати процентів, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, а сума заборгованості зі сплати процентів до 31.10.2018 становить 21 215 513,30 грн.
Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, як було зазначено вище, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за період з 12.03.2020 до 24.02.2022 визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України, а не 19,5% річних як це передбачено у п.3.1. договору №1319-10.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 77 600 400,00 грн. за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 20 596 352,21 грн. (19,5%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 4 561 548,62 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди

Як зазначає ініціюючий кредитор, у пункті 2.5 договору 1319-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для боржника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. У сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 26 992 000,00 грн.
У свою чергу, АТ «Галичфарм» оплатило комісійну винагороду в розмірі 5 742 000,00 грн.
У додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1319-10 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди (з урахуванням здійснених боржником погашень) та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 21 250 000,00 грн (26 992 000,00 - 5 742 000,00) повинна бути сплаченою до 31.01.2016. 
Оскільки АТ «Галичфарм» своїх зобов`язань зі сплати комісійної винагороди не виконало, борг товариства становить 21 250 000,00 грн.
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 10 957 387,11 грн 
Кредитор вказує, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди в розмірі 10 292 612,89 грн (21 250 000,00 - 10 957 387,11) є погашеним. Це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1319-10, згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода. 
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 10 292 612,89 грн.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» сума заборгованості по комісії відсутня.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що сума заборгованості з комісійної винагороди становить 10 292 612,89 грн. (21 250 000,00 – 10 957 387,11 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025).

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, доводять, що розмір комісійної винагороди за договором №1319-10 становить 10 957 387,11 грн., які визнано ухвалою суду від 14.05.2025.

Як встановлено з матеріалів справи, в п.2.5 договору 1319-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для позичальника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1319-10, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією.
Зокрема, додатковими угодами від 11.03.2011 та від 30.08.2011 до договору вони встановили цю винагороду в загальному розмірі 5 742 000,00 грн. (1 890 000,00 грн. і 3 852 000,00 грн. відповідно), яка в повному обсязі сплачена позичальником у 2011 році.
Надалі, в період з 2012 року до 2015 року сторони збільшили розмір комісії ще на 21 250 000,00 грн.
Зокрема, в додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1319-10 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди, періоди за котрі вона нараховується та строк її погашення.
Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нарахована:
- по 31.03.2014 в розмірі 3 000 000,00 грн.;
- з 01.04.2014 по 30.04.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.05.2014 по 31.05.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.06.2014 по 30.06.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.07.2014 по 31.07.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.08.2014 по 31.08.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.09.2014 по 30.09.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.10.2014 по 31.10.2014 в розмірі 620 000,00 грн.;
- з 01.11.2014 по 30.11.2014 в розмірі 1 250 000,00 грн.;
- з 01.12.2014 по 31.12.2014 в розмірі 5 410 000,00 грн.;
- з 01.01.2015 по 31.01.2015 в розмірі 1 250 000,00 грн.;
- з 01.02.2015 по 28.02.2015 в розмірі 0,00 грн.
Комісійна винагорода за управління кредитною лінією з 01.03.2015 до 31.03.2015 встановлюється в розмірі 6 000 000,00 грн.
Позичальник сплачує комісійну винагороду за управління кредитною лінією, нараховану за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 включно, згідно Графіку погашення комісії (додаток 52 цього договору).
Починаючи з 01.04.2015 по термін повернення кредиту, вказаного в п. 1.1 цього договору, комісійна винагорода за управління кредитною лінією встановлюється в розмірі 0,00 грн.
Графіком погашення комісії (додаток №52) визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 21250 000,00 грн. в розмірі 21 250 000,00 грн, яка повинна бути сплачена:
- до 30.12.2015 в розмірі 10 625 000,00 грн.;
- до 31.01.2016 в розмірі 10 625 000,00 грн.
після закінчення строку кредитування і до моменту звернення Банку з цим позовом до суду, зокрема в період з 31.05.2016 по 27.09.2018, АТ «Галичфарм» сплатило кошти на загальну суму 15 352 900,45 грн. Вказані кошти Банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 20.05.2016 по 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування). 
З суми коштів, які отримані від реалізації акцій, що були предметом застави, відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009, за договором 1319-10 в розмірі 177 933,18 грн. 
Також з матеріалів справи встановлено, що з суми коштів, які були сплачені відповідачем за договором 1319-10 поза межами строків кредитування (15 530 833,63 грн.) і частково зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом (5 238 220,74 грн.), залишок цих коштів в розмірі 10 292 612,89 грн. підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості з комісійної винагороди (21 250 000,00 грн.). 
Відтак за вказаним договором у АТ «Галичфарм» наявна заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 10 957 387,11 грн. і таку було визнано в ухвалі від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі.

Борг зі сплати трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Покликаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, ініціюючий кредитор, що комісійна винагорода за договором 1319-10 в розмірі 21 250 000,00 грн мала бути сплачена у строк до 31.01.2016, отже, три проценти річних загалом підлягають нарахуванню за період з 11.06.2016 до 14.05.2025.
Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 3 161 301,37 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» розмір заборгованості зі сплати 3% по комісії з 11.03.2017 до 11.03.2020 становить 987 791,35 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 21 250 000,00 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 1 915 654,33 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, вказують, що розмір заборгованості зі сплати 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 987 791,35 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що як вже було зазначено, сума заборгованості з комісійної винагороди становить 10 957 387,00 грн, а правильним періодом нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України (з урахуванням п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) є 11.03.2017 — 23.02.2022, відтак 3% річних становить за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 — 987 791,34 грн., а за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 — 643 205,75 грн.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, за договором 1319-10 борг АТ «Галичфарм» перед кредитором за тілом кредиту становить 77 600 000 грн, борг зі сплати комісійної винагороди – 21 250 000,00 грн, разом 21 – 98 850 000,00 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 19.05.2016 та сплати комісійної винагороди – до 31.01.2016.
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 20.05.2016 та 01.02.2016 відповідно по 14.05.2025. Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Інфляційні втрати розраховуються, виходячи з мультиплікатора 1.51165218, а тому становлять 50 576 817,99 грн (98 850 000,00 x 1.51165218 - 98 850 000,00). 
Зазначені вимоги в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» не заявлялись.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 50 576 817,99 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 23 935 290,58 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 98 850 000,00 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 26 717 568,10 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 23 935 640,07 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 88 537 387,11 грн, зазначає, що за період з 11.03.2017 до 23.02.2022 розмір інфляційних втрат становить 45 300 347,01 грн.

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором №1318-10 становить 92 661 552,48 грн.

5) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1320-10, укладеного 29.06.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 256 144 821,15 грн та складається з таких складових: 
- борг за тілом кредиту: 76 600 000,00 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 22 345 492,57 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 85 088 958,90 грн; 
- борг зі сплати комісійної винагороди: 19 825 000,00 грн; 
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 2 949 308,22 грн;
- інфляційні втрати: 49 336 061,46 грн. 

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, за умовами договору 1320-10 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 27.06.2016.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 77 000 000,00 грн. 
З вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 400 000,00 грн. 
Відтак за договором 1320-10 залишилися неповернутими кошти у розмірі 76 600 000,00 грн (77 000 000,00 - 400 000,00).
Ці вимоги кредитора визнані у повному обсязі ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25.

Відтак сума боргу за тілом кредиту становить 77 600 000,00 грн. та не є предметом заяви про визнання додаткових грошових вимог.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами

Як зазначає ініціюючий кредитор, у договорі 1320-10 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 41 445 307,08 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 36 292 245,01 грн.
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило кредитору за договором № 1320-10 кошти на загальну суму 13 079 515,30 грн, з яких 5 153 062,07 грн (41 445 307,08 - 36 292 245,01) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування. 
Таким чином, в АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 27.06.2016 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 7 926 453,23 грн (13 079 515,30 - 5 153 062,07) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
У відповідності до пункту 3.1. договору № 1320-10 (в редакції додаткової угоди від 29.12.2011) процента ставка за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування становить 17%.
Після закінчення строку кредитування (27.06.2016) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних і за період з 28.06.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 30 449 878,98 грн. 
Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 7 926 453,23 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування. 
Окрім того, в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування зараховуються 177 933,18 грн, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009.
У зв`язку з цим, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 22 345 492,57 грн (30 449 878,98 - 7 926 453,23 - 177 933,18).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 5 108 930,49 грн як безспірні, оскільки згідно з текстом апеляційної скарги АТ «Галичфарм» на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.
Щодо решти боргу кредитор зазначає, що боржник безпідставно вважає, що його борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами підлягає зменшенню у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України, з чим кредитор не погоджується.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 17 236 562,08 грн (22 345 492,57 - 5 108 930,49).

У розрахунку боржника вказано, що сума строкової заборгованості по відсотках за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 17 724 405,13 грн., а сума заборгованості по штрафних відсотках (до 31.10.2018) – відсутня.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вказав, що основний борг становить 77 600 000,00 грн. (визнано ухвалою суду від 14.05.2025) та визнав проценти за користування кредитними коштами:
- до 31.10.2018 – в розмірі 17 236 562,08 грн. (22 345 492,57 – 5 108 930,49 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025);
- з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 17 724 405,14 грн. - за висновком суду кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020 з огляду на положення п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (як вже було зазначено вище).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 17 370 363,68 грн. – за період до 31.10.2018 та 11 679 568,59 грн – за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 (17%), покликаючись на те, що розмір процентів визначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 17 236 562,08 грн. за період до 31.10.2018 і 17 724 405,14 грн за період з 01.11.2018 до 11.03.2020, також з покликанням на рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Як встановлено в ухвалі Господарського суду Львівської області від 14.05.20205 про відкриття провадження у цій справі, основний борг за договором №1320-10 становить 77 600 000,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи, кінцевий строк повернення кредитних коштів - 27.06.2016.
Згідно з п. 3.1 договору 1320-10 (в первинній редакції) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками:
а) 12,5% річних за період з дня видачі кредиту до терміну його повернення, вказаного в п. 2.4 цього договору;
б) у випадку порушення позичальником строків погашення згідно встановленого графіку погашення кредитної лінії: 25% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезгаданого графіку за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості, але не довше кінцевого строку погашення кредиту, передбаченого п. 2.4 договору.
в) 25% річних за період з дати, вказаної в п. 2.4 цього договору, до дня фактичного погашення основної суми заборгованості.
В подальшому сторони шляхом укладення додаткових угод до договору 1320-10 неодноразово змінювали розмір процентів, викладаючи п. 3.1 цього договору в новій редакції.
В додатковій угоді від 29.12.2011 відображено кінцевий розмір процентів за користування кредитними коштами з моменту їх отримання в межах строку кредитування, поза межами строку кредитування та в разі порушення строків погашення кредиту.
Згідно з п. 3.1 договору 1320-10 (в редакції додаткової угоди від 29.12.2011) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту згідно процентних ставок:
а) - 12,5% річних за період з дня видачі до 31.07.2010 включно;
- 11,25% річних за період з 01.08.2010 до 09.08.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 3.5% річних за період з 10.08.2010 до 31.10.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 0,75% річних за період з 01.11.2010 до 31.01.2011 включно;
- 8,5% річних за період з 01.02.2011 до 30.06.2011 включно;
- 12% річних за період з 01.07.2011 до 31.12.2011 включно;
- 8,5% річних за період з 01.01.2012 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору.
б) у випадку порушення позичальником встановленого графіка погашення кредитної лінії, вказаного в п. 2.4 цього договору, 19,5% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезгаданого графіку за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості;
в) 19,5% річних за період з дати, вказаної в п. 2.4 договору, до дня фактичного погашення основної заборгованості.
За період з 29.06.2010 до 29.06.2016 (в межах строку кредитування) банк нарахував позичальнику проценти за користування кредитом в сумі 41 445 307,08 грн.
Водночас, АТ "Галичфарм" за період 29.06.2010 до 29.06.2016 сплатило банку проценти в сумі 36 292 245,01 грн.
Відповідно до п. 8.1 договору 1320-10 у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).
Після закінчення строку кредитування (за період з 30.06.2016 до 31.10.2018) банк нарахував АТ "Галичфарм" проценти за користування кредитом згідно з договором 1320-10 в розмірі 17% річних на суму 30 449 878,98 грн.
Після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку до суду з позовом у справі №914/2191/18 (в період з 29.07.2016 до 27.09.2018) АТ "Галичфарм" сплатило кошти на загальну суму 13 079 515,30 грн.
Вказані кошти банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 30.06.2016 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування).
Також кошти в розмірі 177 933,18 грн., отримані від реалізації акцій, що були предметом застави, відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009, банк зарахував як сплату процентів за період після 31.10.2018.
Таким чином, станом на момент закінчення строків кредитування за кредитними договорами у позичальника існувала перед банком заборгованість зі сплати зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, у розмірі 5 153 062,07 грн.
З моменту закінчення строків кредитування і станом на дату ухвалення рішення у справі №914/2191/18 відповідач сплатив банку кошти за договором 1320-10 в сумі 13 257 448,48 грн, з яких: 13 079 515,30 грн в період з 31.05.2016 до 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви); 177 933,18 грн - після відкриття провадження в справі №914/2191/18.
При цьому, відповідно до п.8.1. договору, з коштів, сплачених відповідачем за договором 1320-10 поза межами строків кредитування: 5 153 062,07 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 8 145 431,41 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди. 
Відтак у відповідача за вказаним договором відсутня заборгованість зі сплати процентів, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, а сума заборгованості зі сплати процентів після закінчення строку кредитування до 31.10.2018 становить 22 345 492,57 грн., з яких 5 108 930,49 грн. визнано ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, а 17 236 562,08 грн. підлягають визнанню як додаткові вимоги.
Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, як було зазначено вище, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за період з 12.03.2020 до 24.02.2022 визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 77 600 400,00 грн. за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 17 724 405,24 грн. (17%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 4 496 469,89 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди

Як зазначає ініціюючий кредитор, у з пункту 2.5 договору 1320-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для боржника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. У сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 24 323 000,00 грн.
У свою чергу, АТ «Галичфарм» оплатило комісійну винагороду в розмірі 4 498 000,00 грн.
У додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1320-10 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди (з урахуванням здійснених боржником погашень) та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 19 825 000,00 грн (24 323 000,00 - 4 498 000,00) повинна бути сплаченою до 31.03.2016. 
Оскільки АТ «Галичфарм» своїх зобов`язань зі сплати комісійної винагороди не виконало, борг товариства становить 19 825 000,00 грн.
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 11 679 568,59 грн.
Кредитор вказує, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди в розмірі 8?145?431,41 грн (19 825 000,00 - 11 679 568,59) є погашеним. Це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1320-10 , згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода. 
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 8?145?431,41 грн.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» зазначено, що сума заборгованості по комісії за рішенням суду від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 становить 11 679 568,59 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що сума заборгованості з комісійної винагороди становить 8?145?431,41 грн. (19 825 000,00 - 11 679 568,59 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025).

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, доводять, що розмір комісійної винагороди за договором №1320-10 становить 11 679 568,59 грн., які визнано ухвалою суду від 14.05.2025.

Як встановлено з матеріалів справи, в п.2.5 договору 1320-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для позичальника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1320-10, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією.
В сукупності комісійну винагороду за вказаним договором сторони встановили в розмірі 24 323 000,00 грн.
Зокрема, додатковими угодами від 11.03.2011 та від 04.08.2011 до договору сторони погодили комісійну винагороду в загальному розмірі 4 498 000,00 грн, яку позичальник сплатив повному обсязі у 2011 році.
Надалі, в період з 2012 року по 2015 рік сторони збільшили розмір комісії ще на 19 825 000,00 грн.
Зокрема, в додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1320-10 сторони погодили кінцевий розмір комісійної винагороди, періоди її нарахування та строк погашення.
Так, за умовами вказаної угоди за управління та обслуговування кредитною лінією встановлюється щомісячна комісійна винагорода. Позичальник сплачує комісійну винагороду в термін з 26 числа кожного місяця, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нарахована:
- по 31.03.2014 - в розмірі 2 960 000,00 грн;
- з 01.04.2014 по 30.04.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.05.2014 по 31.05.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.06.2014 по 30.06.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.07.2014 по 31.07.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.08.2014 по 31.08.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.09.2014 по 30.09.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.10.2014 по 31.10.2014 - в розмірі 610 000,00 грн;
- з 01.11.2014 по 30.11.2014 - в розмірі 1 200 000,00 грн;
- з 01.12.2014 по 31.12.2014 - в розмірі 5 195 000,00 грн;
- з 01.01.2015 по 31.01.2015 - в розмірі 1 200 000,00 грн;
- з 01.02.2015 по 28.02.2015 - в розмірі 0,00 грн
погашається позичальником згідно "Графіку погашення комісії" (додаток 52 цього логовору).
Комісійна винагорода за управління кредитною лінією з 01.03.2015 до 31.03.2015 встановлюється в розмірі 5 000 000,00 грн.
Позичальник сплачує комісійну винагороду за управління кредитною лінією, нараховану за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 включно, згідно Графіку погашення комісії (додаток 52 цього договору).
Починаючи з 01.04.2015 по термін повернення кредиту, вказаного в п. 1.1 цього договору, комісійна винагорода за управління кредитною лінією встановлюється в розмірі 0,00 грн.
Графіком погашення комісії (додатком 52) визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 19 825 000,00 грн повинна бути сплачена:
- до 29.02.2016 - в розмірі 9 912 500,00 грн;
- до 31.03.2016 - в розмірі 9 912 500,00 грн.
Як вже було зазначено вище, після закінчення строку кредитування і до моменту ухвалення рішення суду у справі №914/2191/18, АТ «Галичфарм» сплатило банку кошти за договором 1320-10 - в сумі 13 257 448,48 грн, з яких: 13 079 515,30 грн в період з 31.05.2016 по 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви); 177 933,18 грн - після відкриття провадження в даній справі.
При цьому, з коштів, сплачених відповідачем за договором 1320-10 поза межами строків кредитування: 5 153 062,07 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 8 145 431,41 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди.
Відтак у позичальника відсутня заборгованість зі сплати процентів, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, а наявна заборгованість зі сплати тіла кредиту та зі сплати комісійної винагороди в розмірі 11 679 568,59 грн, яка була визнана ухвалою суду Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі №914/1317/25.

Борг зі сплати трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Покликаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, ініціюючий кредитор, що комісійна винагорода за договором 1320-10 в розмірі 19 825 000,00 грн мала бути сплачена у строк до 31.03.2016, отже, три проценти річних загалом підлягають нарахуванню за період з 01.04.2016 до 14.05.2025.
Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 2 949 308,22 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» розмір заборгованості зі сплати 3% по комісії з 11.03.2017 до 11.03.2020 становить 1 052 894,88 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 19 825 000,00 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 1 787 192,81 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, вказують, що розмір заборгованості зі сплати 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 1 052 894,88 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що як вже було зазначено, сума заборгованості з комісійної винагороди становить 11 679 568,59 грн, а правильним періодом нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України (з урахуванням п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) є 11.03.2017 — 23.02.2022, відтак 3% річних становить: за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 — 1 052 894,88 грн., а за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 — 684 640,94 грн.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, за договором 1320-10 борг АТ «Галичфарм» перед кредитором за тілом кредиту становить 76 600 000 грн, борг зі сплати комісійної винагороди – 19 825 000,00 грн, разом – 96 425 000,00 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 27.06.2016; сплати комісійної винагороди – до 31.03.2016. 
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 28.06.2016 та 01.04.2016 відповідно по 14.05.2025. Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Інфляційні втрати розраховуються, виходячи з мультиплікатора 1.51165218, а тому становлять 49 336 061,46 грн (96 425 000,00 x 1.51165218 - 96 425 000,00).
Зазначені вимоги в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» не заявлялись.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 49 336 061,46 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 23 869 201,80 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 96 425 000,00 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 26 062 129,53 грн.

ТзОВ «Фармед» і ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 23 860 550,18 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 88 279 568,59 грн (76600000+11679568,59), зазначає, що за період з 11.03.2017 до 23.02.2022 розмір інфляційних втрат становить 45 168 433,60 грн.

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором №1320-10 становить 85 678 765,59 грн.

6) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1321-10, укладеного 29.06.2010 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 363 735 567,14 грн та складається з таких складових: 
- борг за тілом кредиту: 62 284 870,00 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 49 635 209,96 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 187 212 961,31 грн; 
- борг зі сплати комісійної винагороди: 19 714 500,00 грн; 
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 2 932 869,45 грн;
- інфляційні втрати: 41 955 156,42 грн. 

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, за умовами договору 1321-10 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 27.06.2016.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 88 734 870,00 грн. 
З вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 26 450 000,00 грн. 
Відтак за договором 1320-10 залишилися неповернутими кошти у розмірі 62 284 870,00 грн (88 734 870,00 - 26 450 000,00).
Ці вимоги кредитора визнані у повному обсязі ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25.

Відтак сума боргу за тілом кредиту становить 62 284 870,00 грн. та не є предметом заяви про визнання додаткових грошових вимог.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами

Як зазначає ініціюючий кредитор, у договорі 1321-10 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 32 050 164,26 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 25 170 042,28 грн.
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило кредитору за договором № 1320-10 кошти на загальну суму 26 312 545,11 грн, з яких 6 880 121,96 грн (32 050 164,26 - 25 170 042,28) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування.
Таким чином, в АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 27.06.2016 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 19 432 423,15 грн (26 312 545,11 - 6 880 121,96) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
У відповідності до пункту 3.1. договору № 1321-10 (в редакції додаткової угоди від 30.05.2014 ) процента ставка за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування становить 46%.
Після закінчення строку кредитування (27.06.2016) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 46% річних і за період з 28.06.2016 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 69 245 566,29 грн. 
Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 19 432 423,15 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування. 
Окрім того, в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування зараховуються 177 933,18 грн, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009.
У зв`язку з цим, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 49 635 209,96 грн (69 245 566,29 - 19 432 423,15 - 177 933,18).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 5 210 110,99 грн як безспірні, оскільки згідно з текстом апеляційної скарги АТ «Галичфарм» на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.
Щодо решти боргу кредитор зазначає, що боржник безпідставно вважає, що його борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами підлягає зменшенню у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України, з чим кредитор не погоджується.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 44 425 098,97 грн (49 635 209,96 - 5 210 110,99).
Окрім того, вимога про стягнення з АТ «Галичфарм» боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами поза межами строку за період з 01.11.2018 до 14.05.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) в межах справи №914/2191/18 не заявлялась, таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 187 212 961,31 грн.

У розрахунку боржника вказано, що сума строкової заборгованості по відсотках за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 10 232 396,89 грн., а сума заборгованості по штрафних відсотках (до 31.10.2018), встановлена рішенням суду від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, - 10 626 661,21 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вказав, що основний борг становить 62 284 870,00 грн. (визнано ухвалою суду від 14.05.2025) та визнав проценти за користування кредитними коштами:
- до 31.10.2018 – в розмірі 44 425 098,97 грн. (49 635 209,96 – 5 210 110,99 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025);
- з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 38 997 284,91 грн. - за висновком суду кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020 з огляду на положення п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (як вже було зазначено вище).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 10 626 661,21 грн. – за період до 31.10.2018 та 10 232 416,20 грн – за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 (8,35%, 23%, 8,5%), покликаючись на те, що розмір процентів визначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 10 626 661,21 грн. за період до 31.10.2018 і 19 498 642,46 грн за період з 01.11.2018 до 11.03.2020, також з покликанням на рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Як встановлено в ухвалі Господарського суду Львівської області від 14.05.20205 про відкриття провадження у цій справі, основний борг за договором №1321-10 становить 62 284 870,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи, кінцевий строк повернення кредитних коштів — 27.06.2016.
Згідно з п.3.1 договору 1321-10 (в первинній редакції) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками:
а) 12,5% річних за період з дня видачі кредиту до терміну його повернення, вказаного в п. 2.4 цього договору;
б) у випадку порушення позичальником строків погашення згідно встановленого графіку погашення кредитної лінії: 25% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезгаданого графіку за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення основної заборгованості, але не довше кінцевого строку погашення кредиту, передбаченого п. 2.4 договору.
в) 25% річних за період з дати, вказаної в п. 2.4 цього договору до дня фактичного погашення основної суми заборгованості.
В подальшому сторони шляхом укладення додаткових угод до договору 1321-10 неодноразово змінювали розмір процентів, викладаючи п. 3.1 цього договору в новій редакції.
В п.3.1 договору 1321-10 (в редакції додаткової угоди від 21.11.2013) відображено розмір процентів за користування кредитними коштами за період з дня їх видачі і до 31.12.2011 включно, а саме:
1) на рахунку 2063.4.00.10406.07:
- 12,5% річних за період з дня видачі до 31.07.2010 включно;
- 11,25% річних за період з 01.08.2010 по 09.08.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 3.5% річних за період з 10.08.2010 по 31.10.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 0,75% річних за період з 01.11.2010 по 31.01.2011 включно;
- 8,5% річних за період з 01.02.2011 до 30.06.2011 включно;
- 12,00% річних за період з 01.07.2011 до 31.12.2011 включно.
2) на рахунку 2063.6.010406.003:
- 22,00% річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору;
3) на рахунку 2063.6.010406.002:
- 8,5% річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору.
В період з 2012 року до 2015 року сторони змінювали розмір процентних ставок за користування кредитними коштами, а також розділяли розмір процентів за користування кредитними коштами відповідно до позичкових рахунків, за котрими вони видавалися.
31.03.2014 між сторонами укладено додаткову угоду до договору 1321-10, в якій відображено кінцевий розмір процентів за користування кредитними коштами з 01.01.2012 в межах строку кредитування, поза межами строку кредитування та у випадку порушення строків погашення кредиту.
Згідно з п.3.1 договору 1321-10 (в редакції додаткової угоди від 30.05.2014) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту згідно процентних ставок:
а) за користування кредитними коштами, які знаходяться:
1) на рахунку 2063.4.00.10406.07:
- 12,5% річних за період з дня видачі до 31.07.2010 включно;
- 11,25% річних за період з 01.08.2010 по 09.08.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 3.5% річних за період з 10.08.2010 по 31.10.2010 включно;
- сума діючої облікової ставки НБУ і маржа Банку 0,75% річних за період з 01.11.2010 по 31.01.2011 включно;
- 8,5% річних за період з 01.02.2011 до 30.06.2011 включно;
- 12,00% річних за період з 01.07.2011 до 31.12.2011 включно.
- 8,35% річних за період з 01.01.2012 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору.
2) на рахунку 2063.6.010406.003:
- 22,00% річних за період з дня видачі до 31.03.2014 включно.
- 23,00% річних за період з 01.04.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору.
3) на рахунку 2063.6.010406.002:
- 8,5% річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору.
b) за кредитом в національній валюті України - 46,00% річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що зазначений в п. 2.5 цього Договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього Договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;
c) у разі порушення Позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії за кредитом в національній валюті - 46,00% річних від суми несвоєчасно виконаного обов`язку по кредиту згідно вищезгаданого графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом.
За період з 29.06.2010 до 27.06.2016 (в межах строку кредитування) банк нарахував позичальнику проценти за користування кредитом в сумі 32 050 164,26 грн, водночас, АТ "Галичфарм" за період з 29.06.2010 до 27.06.2016 сплатило банку проценти на загальну суму 25 170 042,28 грн.
Відповідно до п. 8.1 договору 1321-10 у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).
Після закінчення строку кредитування (за період з 28.06.2016 по 31.10.2018) банк нарахував АТ "Галичфарм" проценти за користування кредитом згідно договору 1321-10 в розмірі 46% річних на загальну суму 69 245 566,29 грн.
Після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку до суду з позовом у справі №914/2191/18 (в період з 29.07.2016 до 27.09.2018) АТ "Галичфарм" сплатило кошти на загальну суму 26 312 545,11 грн.
З вказаної сумибанк зарахував 5 000 000,00 грн в рахунок погашення тіла кредиту, а решту коштів в розмірі 21 312 545,11 грн в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 30.06.2016 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування).
Також кошти в розмірі 177 933,18 грн., отримані від реалізації акцій, що були предметом застави, відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009, банк зарахував як сплату процентів за період після 31.10.2018.
Таким чином, станом на момент закінчення строків кредитування за кредитними договорами у позичальника існувала перед банком заборгованість зі сплати зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, у розмірі 5 153 062,07 грн.
З моменту закінчення строків кредитування і станом на дату ухвалення рішення у справі №914/2191/18 позичальник сплатив банку кошти за договором 1321-10 в сумі 26 490 478,29 грн, з яких: 26 312 545,11 грн в період з 30.06.2016 до 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви); 177 933,18 грн - після відкриття провадження у справі №914/2191/18.
При цьому, відповідно до п.8.1. договору, з коштів, сплачених позичальником за договором 1321-10 поза межами строків кредитування: 6 880 121,96 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 14 610 365,39 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди.
Відтак у боржника відсутня заборгованість зі сплати процентів, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, а наявна заборгованість зі сплати тіла кредиту в розмірі 62 284 870 грн та зі сплати комісійної винагороди в розмірі 5 104 134,61 грн.
Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, як було зазначено вище, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за період з 12.03.2020 до 24.02.2022 визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 62 284 870,00 грн. за період до 31.10.2018 — становить 44 425 098,97 грн, за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 38 997 284,91 грн. (46%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 3 656 162,43 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди

Як зазначає ініціюючий кредитор, у пункті 2.5 договору 1321-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для боржника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. У сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 22 641 000,00 грн.
У свою чергу, АТ «Галичфарм» оплатило комісійну винагороду в розмірі 2 926 500,00 грн.
У додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1321-10 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди (з урахуванням здійснених боржником погашень) та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 119 714 500,00 грн (22 641 000,00 - 2 926 500,00)повинна бути сплаченою до 30.04.2016. 
Оскільки АТ «Галичфарм» своїх зобов`язань зі сплати комісійної винагороди не виконало, борг товариства становить 19 714 500,00 грн.
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 5 104 134,61грн.
Кредитор вказує, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди в розмірі 14 610 365,39 грн (19 714 500,00 - 5 104 134,61) є погашеним. Це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1321-10 , згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода. 
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 14 610 365,39 грн.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» зазначено, що сума заборгованості по комісії за рішенням суду від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 становить 5 104 134,61 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що сума заборгованості з комісійної винагороди становить 14 610 365,39 грн. (19 714 000,00 – 5 104 134,61 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025).

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, доводять, що розмір комісійної винагороди за договором №1321-10 становить 5 104 134,61 грн., які визнано ухвалою суду від 14.05.2025.

Як встановлено з матеріалів справи, в п.2.5 договору 1321-10 (в первинній редакції) сторони не визначили для позичальника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1321-10, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією.
В сукупності комісійну винагороду за вказаним договором сторони встановили в розмірі 22 641 000,00 грн.
Зокрема, додатковими угодами від 11.03.2011 та від 04.08.2011 до договору сторони встановили комісійну винагороду в загальному розмірі 2 926 000,00 грн., яка в повному обсязі сплачена АТ "Галичфарм" в 2011 році.
Надалі, в період з 2012 року до 2015 року сторони збільшили розмір комісії ще на 19 715' 000,00 грн. З вказаної суми АТ "Галичфарм" в межах строку кредитування сплатило банку комісійну винагороду в розмірі 500,00 грн.
В додатковій угоді від 02.04.2015 до договору 1321-10 сторони погодили кінцевий розмір комісійної винагороди, періоди її нарахування та строк погашення.
Так, за умовами вказаної угоди, а саме згідно з графіком погашення комісії (додаток 45), визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 19 714 500,00 грн повинна бути сплачена до 30.04.2016.
Як вже було зазначено вище, після закінчення строку кредитування і до моменту ухвалення рішення суду у справі №914/2191/18, АТ «Галичфарм» сплатило банку кошти за договором 1321-10 - в сумі 26 490 478,29 грн, з яких банк зарахував 5 000 000,00 грн в рахунок сплати кредитної заборгованості, а решта суми - в рахунок сплати процентів за користування кредитними коштами за період після закінчення строку дії цього договорі.
При цьому, з коштів, сплачених позичальником за договором 1321-10 поза межами строків кредитування: 6 880 121,96 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 14 610 365,39 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди. Відтак заборгованість зі сплати комісійної винагороди в розмірі становить 5 104 134,61 грн і таку суму було визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Борг зі сплати трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Покликаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, ініціюючий кредитор, що комісійна винагорода за договором 1321-10 в розмірі 19 714 500,00 грн мала бути сплачена у строк до 30.04.2016, отже, три проценти річних загалом підлягають нарахуванню за період з 01.04.2016 по 14.05.2025.
Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 2 932 869,45 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» розмір заборгованості зі сплати 3% по комісії з 11.03.2017 до 11.03.2020 становить 460 129,77 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 19 714 000,00 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 1 777 231,41 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, вказують, що розмір заборгованості зі сплати 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 460 129,77 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що як вже було зазначено, сума заборгованості з комісійної винагороди становить 5 104 134,61 грн, а правильним періодом нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України (з урахуванням п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) є 11.03.2017 — 23.02.2022, відтак 3% річних становить 759 327,42 грн.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, за договором 1321-10 борг АТ «Галичфарм» перед кредитором за тілом кредиту становить 62 284 870,00 грн, борг зі сплати комісійної винагороди – 19 714 500,00 грн, разом – 81 999 370,00 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 26.06.2016; сплати комісійної винагороди – до 30.04.2016. 
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 27.06.2016 та 01.05.2016 відповідно до 14.05.2025. Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Інфляційні втрати розраховуються, виходячи з мультиплікатора 1.51165218, а тому становлять 41 955 156,42 грн (81 999 370,00 x 1.51165218 - 81 999 370,00).
Зазначені вимоги в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» не заявлялись.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 41 955 156,42 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 18 213 900,17 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 81 999 370,00 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 22 163 113,32 грн.

ТзОВ «Фармед» і ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 18 214 166,14 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 67 389 004,61 грн (62284870+5104134,61), зазначає, що за період з 11.03.2017 до 23.02.2022 розмір інфляційних втрат становить 34 479 731,03 грн.

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором №1321-10 становить 122 317 604,76 грн.

7) Щодо розміру вимог, які виникли на підставі договору про відновлювальну кредитну лінію 1440-12, укладеного 15.11.2012 між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та АТ “Галичфарм”

Ініціюючий кредитор стверджує, що загальна заборгованість боржника за цим кредитним договором становить 263 597 310,84 грн та складається з таких складових: 
- борг за тілом кредиту: 77 668 918,09 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період до 31.10.2018: 26 322 302,44 грн; 
- борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 31.10.2018 до 14.05.2025: 86 276 336,55 грн; 
- борг зі сплати комісійної винагороди: 20 230 000,00 грн; 
- три проценти річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою: 3 009 558,90 грн;
- інфляційні втрати: 50 090 194,86 грн. 

Борг за тілом кредиту

Як зазначає ініціюючий кредитор, за умовами договору 1440-12 (з урахуванням змін до нього) кінцевий строк повернення кредитних коштів – до 14.11.2015.
На підставі цього договору банк видав боржнику кредит на загальну суму 77 918 918,09 грн. 
З вказаної суми АТ «Галичфарм» повернуло банку кредитні кошти у розмірі 26 250 000,00 грн. 
Відтак за договором 1440-12 залишилися неповернутими кошти у розмірі 77 668 918,09 грн (77 918 918,09 - 250 000,00).
Ці вимоги кредитора визнані у повному обсязі ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25.

Відтак сума боргу за тілом кредиту становить 77 668 918,09 грн. та не є предметом заяви про визнання додаткових грошових вимог.

Борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами

Як зазначає ініціюючий кредитор, у договорі 1440-12 (з урахуванням змін до нього) сторони узгодили процентну ставку за користування коштами в межах строків кредитування (тобто, з дати укладення кредитного договору до дати повернення кредитних коштів) та підвищену проценту ставку за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування (тобто, за період після настання дати повернення кредитних коштів).
Всього за користування коштами в межах строків кредитування кредитор нарахував боржнику проценти в загальному розмірі 18 768 977,08 грн. Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
У межах строків кредитування боржник погасив проценти в розмірі 17 393 274,16 грн.
Окрім того, з моменту закінчення строків кредитування і до теперішнього часу, АТ «Галичфарм» сплатило кредитору за договором № 1320-10 кошти на загальну суму 1440-12 кошти на загальну суму 13 943 997,06 грн, з яких 1 375 702,92 грн (18 768 977,08 - 17 393 274,16) зараховуються кредитором в погашення процентів за користування коштами в межах строків кредитування.
Таким чином, в АТ «Галичфарм» відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що були нараховані в межах строків кредитування за період з дати укладення договору до 14.11.2015 (строк повернення кредиту).
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 12 568 294,14 грн (13 943 997,06 - 1 375 702,92) зараховується кредитором в часткове погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування.
У відповідності до пункту 3.1. договору 1440-12 (в редакції додаткової угоди від 25.06.2014) процента ставка за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування становить 17%.
Після закінчення строку кредитування (14.11.2015) кредитор почав нараховувати АТ «Галичфарм» проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних і за період з 15.11.2015 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 39 068 529,76 грн.
Арифметична правильність цього розрахунку підтверджена у межах справи №914/2191/18 висновком експерта 2879 від 16.12.2022. Ця сума визнається боржником та ним не оспорюється.
Решта сплаченої боржником суми в розмірі 12 568 294,14 грн зараховується кредитором в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування. 
Окрім того, в погашення процентів за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування зараховуються 177 933,18 грн, отримані від реалізації акцій, що були предметом застави відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009.
У зв`язку з цим, загальна заборгованість зі сплати процентів за період до 31.10.2018 становить 26 322 302,44 грн (39 068 529,76 - 12 568 294,14 - 177 933,18).
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 7 389 568,44 грн як безспірні, оскільки згідно з текстом апеляційної скарги АТ «Галичфарм» на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 заборгованість в цьому розмірі боржником не оспорюється.
Щодо решти боргу кредитор зазначає, що боржник безпідставно вважає, що його борг зі сплати процентів за користування кредитними коштами підлягає зменшенню у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України, з чим кредитор не погоджується.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 18 932 734,00 грн (26 322 302,44 - 7 389 568,44) .
Окрім того, вимога про стягнення з АТ «Галичфарм» боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами поза межами строку за період з 01.11.2018 до 14.05.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) в межах справи №914/2191/18 не заявлялась, таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 86 276 336,55 грн.

У розрахунку боржника вказано, що сума строкової заборгованості по відсотках за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 за даними АТ «Галичфарм» становить 117 971 741,14 грн., а сума заборгованості по штрафних відсотках (до 31.10.2018), встановлена рішенням суду від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, - 25 124 532,70 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вказав, що основний борг становить 77 668 918,09 грн. (визнано ухвалою суду від 14.05.2025) та визнав проценти за користування кредитними коштами:
- до 31.10.2018 – в розмірі 8 932 734,00 грн. (26 322 302,44 – 7 389 568,44 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025);
- з 01.11.2018 до 11.03.2020 – 17 971 741,13 грн. - за висновком суду кінцевим періодом вказаних нарахувань є 11.03.2020 з огляду на положення п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (як вже було зазначено вище).

ТзОВ «Скай-Девелопмент» в апеляційній скарзі не оскаржує відхилення суми боргу, нарахованої за період з 24.02.2022 до 14.05.2025, проте вважає, що за період з 11.03.2020 до 24.02.2022 (період дії карантину) нарахування, здійснені на підставі ст.625 ЦК України підлягають визнанню.

ТзОВ «Фармед» в апеляційній скарзі доводить, що сума процентів за користування кредитними коштами становить 25 124 532,70 грн. – за період до 31.10.2018 та 17 971 741,13 грн – за період з 01.11.2018 до 11.03.2020 (17%), покликаючись на те, що розмір процентів визначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційній скарзі доводить, що належний розмір процентів за користування коштами становить 18 932 734,00 грн. за період до 31.10.2018 і 17 971 741,13 грн за період з 01.11.2018 до 11.03.2020, також з покликанням на рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Як встановлено в ухвалі Господарського суду Львівської області від 14.05.20205 про відкриття провадження у цій справі, основний борг за договором №1440-12 становить 77 668 918,09 грн.
Відповідно до матеріалів справи, кінцевий строк повернення кредитних коштів — 14.11.2015.
Згідно з п.3.1 договору 1440-12 (в первинній редакції) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками:
а) 8,50% річних за період з дня видачі кредиту до терміну його повернення, вказаного в п. 1.1 цього договору;
b) 17,0% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.
Проценти за користування кредитними коштами, передбачені підпунктом а) пункту 3.1 договору 1440-12 залишилися незмінними протягом всього строку кредитування.
Водночас, в пункт 3.1 договору 1440-12 сторони неодноразово вносили зміни, виклавши його підпункт b) в новій редакції та доповнивши пункт 3.1 підпунктом с).
Зокрема, додатковою угодою від 25.06.2014 до договору 1440-12, сторони вирішили підпункти b) та с) пункту 3.1 договору змінити та викласти в наступні редакції:
"b) у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії, 17,0% річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;
с) 17,0% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом."
Як прослідковується з розрахунку загальної суми заборгованості за договором 1440-12 за період з 15.11.2012 до 14.11.2015 (в межах строку кредитування) банком нараховано відповідачу проценти за користування кредитом в загальному розмірі 18 768 977,08 грн.
Водночас, АТ "Галичфарм" за період 15.11.2012 до 14.11.2015 сплатило банку процентів на загальну суму 17 393 274,16 грн.
Відповідно до п. 8.1 договору 1440-12 сторони зазначили, що у випадку, якщо сплачені позичальником банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня). 
Після закінчення строку кредитування банк нарахував АТ "Галичфарм" проценти за користування кредитом згідно договору 1440-12 в розмірі 17% річних і за період з 15.11.2015 до 31.10.2018 нарахував проценти на загальну суму 39 068 529,76 грн. 
Після закінчення строку кредитування і до моменту звернення банку до суду з позовом у справі №914/2191/18 (в період з 30.11.2015 до 27.09.2018) АТ "Галичфарм" сплатило кошти на загальну суму 1 943 997,06 грн.
Вказані кошти банк зарахував в рахунок погашення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.11.2015 до 31.10.2018 (після закінчення строків кредитування).
Також кошти в розмірі 177 933,18 грн., отримані від реалізації акцій, що були предметом застави, відповідно до договору застави 2822А/1109 від 30.11.2009, банк зарахував як сплату процентів за період після 31.10.2018.
Таким чином, станом на момент закінчення строків кредитування за кредитними договорами у позичальника існувала перед банком заборгованість: 1 375 702,92 грн - зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України; 20 230 000 грн - заборгованість зі сплати комісійної винагороди.
З моменту закінчення строків кредитування і станом на дату ухвалення рішення у справі №914/2191/18 позичальник сплатив банку кошти за договором 1440-12 в сумі 14 121 930,24 грн, з яких: 13 943 997,06 грн в період з 30.11.2015 по 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви); 177 933,18 грн - після відкриття провадження у справі №914/2191/18.
При цьому, відповідно до п.8.1. договору, з коштів, сплачених позичальником за договором 1440-12 поза межами строків кредитування: 1 375 702,92 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 12 746 227,32 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди. Відтак у боржника відсутня заборгованість зі сплати процентів, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України, а наявна заборгованість зі сплати тіла кредиту в розмірі 77 668 918,09 грн та зі сплати комісійної винагороди в розмірі 7 483 772,68 грн.
Щодо відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.11.2018 до дня відкриття провадження у справі про банкрутство — 14.05.2025, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги ТзОВ «Скай-Девелопмент» в тому, що суд першої інстанції неправомірно відхилив додаткові вимоги боржника за період після 11.03.2020 до 24.02.2022 у повному обсязі.
Так, як було зазначено вище, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплатити неустойку позикодавцю за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України по всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), не підлягає застосуванню до правовідносин щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами (ст.625 ЦК України), водночас підлягає застосуванню п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої в ч.2 ст.625 ЦК України за період дії воєнного стану — включно з 24.02.2022).
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за період з 12.03.2020 до 24.02.2022 визнанню підлягають додаткові вимоги кредитора в розмірі, який відповідає трьом відсоткам річних, передбаченим у ч.2 ст.625 ЦК України.
Отже, сума відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 77 668 918,09 грн. за період до 31.10.2018 — становить 18 932 734,00 грн (26 322 304,44-7389568,44, які визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025), за період після 31.10.2018 до 11.03.2020, яка підлягає до визнанню як додаткові вимоги до боржника, становить 17 971 741,13 грн. (17%), а за період після 11.03.2020 до 23.02.2022 — 4 559 216,07 грн. (3%).

Борг зі сплати комісійної винагороди

Як зазначає ініціюючий кредитор, у пункті 2.5 договору 1440-12 (в первинній редакції) сторони не визначили для боржника комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. У сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 20 230 000,00 грн.
АТ «Галичфарм» цієї комісійної винагороди не сплатило взагалі.
У додатковій угоді від 01.09.2015 до договору 1440-12 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди та порядок її сплати, згідно з яким визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 20 230 000,00 грн повинна бути сплаченою до 14.11.2015. 
Оскільки АТ «Галичфарм» своїх зобов`язань зі сплати комісійної винагороди не виконало, борг товариства становить 20 230 000,00 грн.
З цієї суми ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/1317/25 визнано вимоги кредитора у сумі 7 483 772,68 грн.
Кредитор вказує, що АТ «Галичфарм» безпідставно вважає, що борг зі сплати комісійної винагороди в розмірі 12 746 227,32 грн (20 230 000,00 - 7 483 772,68) є погашеним. Це не відповідає умовам пункту 8.1. договору 1321-10 , згідно з яким в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода. 
При цьому, в призначенні платежів, які здійснював боржник, відсутня вказівка на те, що кошти перераховуються кредитору з метою погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
З урахуванням цього, використовуючи надану йому дискрецію, отримані від боржника кошти кредитор зараховував в погашення процентів за користування кредитними коштами, а не в погашення боргу зі сплати комісійної винагороди.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 12 746 227,32 грн.

У розрахунку заборгованості АТ «Галичфарм» зазначено, що сума заборгованості по комісії за рішенням суду від 29.10.2024 у справі №914/2191/18 становить 7 483 772,68 грн.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі визнав, що сума заборгованості з комісійної винагороди становить 12 746 227,32 грн. (20 230 000,00 – 7 483 772,68 (визнано ухвалою суду від 14.05.2025).

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/2191/18, доводять, що розмір комісійної винагороди за договором №1440-12 становить 7 483 772,68 грн., які визнано ухвалою суду від 14.05.2025.

Як встановлено з матеріалів справи, в п.2.5 договору1440-12 (в первинній редакції) сторони не визначили комісійної винагороди банку за послуги з управління відновлювальною кредитною лінією.
Однак, в подальшому вони неодноразово укладали додаткові угоди до договору 1440-12, якими встановлювалася комісійна винагорода за управління кредитною лінією. В сукупності цю винагороду за вказаним договором було встановлено в розмірі 20 230 000,00 грн.
Зокрема, в додатковій угоді від 01.09.2015 до договору 1440-12 сторони відобразили кінцевий розмір цієї винагороди, періоди за котрі вона нараховується та строк її погашення. Так, графіком погашення комісії (додаток 23) визначено, що комісійна винагорода в загальному розмірі 20 230 000,00 грн повинна бути сплачена:
- до 30.09.2015 - в розмірі 10 115 000,00 грн;
- до 14.11.2015 - в розмірі 10 115 000,00 грн
Як вже було зазначено вище, після закінчення строку кредитування і до моменту ухвалення рішення суду у справі №914/2191/18, позичальник сплатив банку кошти за договором 1440-12 в сумі 14 121 930,24 грн, з яких: 13 943 997,06 грн в період з 30.11.2015 по 27.09.2018 (з моменту закінчення строку кредитування і до моменту подання позовної заяви); 177 933,18 грн - після відкриття провадження у справі №914/2191/18.
При цьому, відповідно до п.8.1. договору, з коштів, сплачених позичальником за договором 1440-12 поза межами строків кредитування: 1 375 702,92 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 12 746 227,32 грн підлягали зарахуванню в рахунок сплати комісійної винагороди. Відтак заборгованість зі сплати комісійної винагороди в розмірі становить 7 483 772,68 грн і таку суму було визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Борг зі сплати трьох відсотків річних у зв`язку з несплатою боргу за комісійною винагородою

Покликаючись на ч.2 ст.625 ЦК України, ініціюючий кредитор, що комісійна винагорода за договором 1440-12 в розмірі 20 230 000,00 грн мала бути сплачена у строк до 14.11.2015. Отже, три проценти річних загалом підлягають нарахуванню за період з 15.11.2015 до 14.05.2025. Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 3 009 558,90 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» розмір заборгованості зі сплати 3% по комісії з 11.03.2017 до 11.03.2020 становить 674 650,42 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції погодився з кредитором в тому, що заборгованість зі сплати комісійної винагороди становить 20 230 000,00 грн., проте щодо 3 % річних за прострочення комісійної винагороди визнав такі вимоги за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 в сумі 1 823 702,93 грн.

ТзОВ «Фармед» та ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах, покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18, вказують, що розмір заборгованості зі сплати 3% річних за прострочення комісійної винагороди з 11.02.2017 до 11.03.2020 становить 674 650,42 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що як вже було зазначено, сума заборгованості з комісійної винагороди становить 7 483 772,68 грн, а правильним періодом нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України (з урахуванням п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) є 11.03.2017 — 23.02.2022, відтак 3% річних становить 1 113 339,33 грн.

Інфляційні втрати

Як зазначає ініціюючий кредитор, за договором 11440-12 борг АТ «Галичфарм» перед кредитором за тілом кредиту становить 77 668 918,09 грн, борг зі сплати комісійної винагороди – 20 230 000,00 грн, разом – 97 898 918,09 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів та сплати комісійної винагороди – до 14.11.2015. 
Отже, інфляційні втрати загалом підлягають нарахуванню за період з 15.11.2015 до 14.05.2025. Однак, з огляду на пункти 12, 18 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, інфляційні втрати заявляються за період з 11.03.2017 (три роки до дати запровадження карантину) до 23.02.2022. 
Інфляційні втрати розраховуються, виходячи з мультиплікатора 1.51165218, а тому становлять 50 090 194,86 грн (97 898 918,09 x 1.51165218 - 97 898 918,09). 
Зазначені вимоги в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» не заявлялись.
Таким чином, ТзОВ «Скай-Девелопмент» заявляє додаткові вимоги до АТ «Галичфарм» в розмірі 50 090 194,86 грн.

Відповідно до розрахунку боржника, в АТ «Галичфарм» інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 23 015 069,26 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інфляційні втрати (із суми боргу 97 898 918,09 грн.) за період з 11.03.2017 до 11.03.2020 становлять 26 460 505,93 грн.

ТзОВ «Фармед» і ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» в апеляційних скаргах доводять, що інфляційні втрати з 11.03.2017 до 11.03.2020 (за тілом кредиту та комісійною винагородою) становлять 23 015 405,31 грн., покликаючись на обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/2191/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши, що правильним періодом нарахування інфляційних втрат є 11.03.2017 — 23.02.2022, а сума боргу на який здійснюється нарахування становить 85 152 690,77 грн (77668918,09+7483772,68), зазначає, що за період з 11.03.2017 до 23.02.2022 розмір інфляційних втрат становить 43 568 559,76 грн.

Отже, загальний розмір додаткових грошових вимог за договором №1321-10 становить 86 145 590,29 грн.

Відповідно до ч.1 ст.64 КУзПБ кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, у першу чергу задовольняються витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені і не сплачені до відкриття ліквідаційної процедури, у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою.
Відповідно до ч.6 ст.64 КУзПБ погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово. 
Таким чином, додаткові грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” підлягають визнанню в сумі 886 665 632,67 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Акціонерного товариства “Галичфарм” (79024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, ідентифікаційний код 05800293), з яких: 6056,00 грн (судовий збір) – перша черга; 559 721 095,64 грн (заборгованість) – четверта черга, 326 721 095,64 грн. – забезпечені грошові вимоги.

Щодо доводів арбітражного керуючого Ткачука О.В. про те, що апеляційна скарга ТзОВ «Сучасна металургійна компанія» не містить обґрунтування того, які саме права та інтереси акціонерів боржника порушено оскаржуваними ухвалами, колегія суддів бере до уваги пояснення представника апелянта, висловлені усно в судовому засіданні 05.08.2026, про те, що розмір вимог ініціюючого кредитора має безпосередній вплив на права та інтереси уповноваженої особи акціонерів боржника, оскільки затверджений ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 у цій справі план санації передбачає збільшення статутного капіталу АТ «Галичфарм» шляхом додаткової емісії акцій і конвертації боргових зобов`язань перед кредиторами в акції боржника. Внаслідок реалізації вказаних заходів частка акцій ініціюючого кредитора в статутному капіталі боржника становитиме понад 91%.
Враховуючи наведене обґрунтування, колегія суддів погоджується з тим, що ухвала, постановлена за результатами розгляду додаткових вимог ініціюючого кредитора у справі, стосується прав та інтересів акціонерів боржника, а відтак доводи та вимоги апеляційної скарги підлягають розгляду по суті, не зважаючи на те, що уповноважену особу акціонерів боржника було залучено до участі у справі про банкрутство АТ «Галичфарм» після постановлення оскаржуваних ухвал.
Також, питання зменшення відсотків не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки під час апеляційного провадження боржник не підтримував подане в суді першої інстанції клопотання.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг ТзОВ “Скай-Девелопмент”, ТзОВ “Фармед” та ТзОВ “Сучасна металургійна компанія” слід задоволити частково, ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 у справі №914/1317/25 (з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 про виправлення описки) – скасувати в частині пункту 1 резолютивної частини ухвали та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким додаткові грошові вимоги ТзОВ “Скай-Девелопмент” визнати частково в сумі 886 665 632,67 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів АТ “Галичфарм”, з яких: 6056,00 грн (судовий збір) – перша черга; 559 721 095,64 грн (заборгованість) – четверта черга, 326 721 095,64 грн. – забезпечені грошові вимоги.
Відповідно, слід змінити п.1.1. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №914/1317/25, виклавши цей пункт в такій редакції: « 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” (04112, м. Київ, вул. Оранжерейна, буд. 3, ідент. код 43715128) у розмірі 1 039 104 256,15 грн – заборгованості (четверта черга), 108 336,00 грн – судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (перша черга), 326 721 095,64 грн. – забезпечені грошові вимоги».

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Вимоги апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” від 12.09.2025 (вх. №01-05/2750/25 від 15.09.2025), Товариства з обмеженою відповідальністю “Фармед” від 13.03.2026 (вх. №01-05/740/26, №01-05/741/26 від 16.03.2026) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Сучасна металургійна компанія” від 27.06.2025 (вх. №01-05/2089/25 від 29.06.2026) – задоволити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2025 у справі №914/1317/25 (з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 про виправлення описки) – скасувати в частині пункту 1 резолютивної частини ухвали та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким 
Додаткові грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” визнати частково в сумі 886 665 632,67 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Акціонерного товариства “Галичфарм” (79024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, ідентифікаційний код 05800293), з яких: 6056,00 грн (судовий збір) – перша черга; 559 721 095,64 грн (заборгованість) – четверта черга, 326 721 095,64 грн. – забезпечені грошові вимоги.
В решті – залишити оскаржену ухвалу без змін.
3. Змінити п.1.1. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №914/1317/25, виклавши цей пункт в такій редакції:
« 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю “Скай-Девелопмент” (04112, м. Київ, вул. Оранжерейна, буд. 3, ідент. код 43715128) у розмірі 1 039 104 256,15 грн – заборгованості (четверта черга), 108 336,00 грн – судового збору та авансування грошової винагороди арбітражному керуючому (перша черга), 326 721 095,64 грн. – забезпечені грошові вимоги».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 15.09.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.