Справа № 604/586/26
Провадження № 3/604/191/26 

ПОСТАНОВА
іменем України
30 липня 2026 року селище Підволочиськ Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сіянко В.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст. 122-2 КУпАП,-
у с т а н о в и в :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 668071 від 17.05.2026 року, 17 травня 2026 року о 03:25 год на автомобільній дорозі М 30 185 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN BEEILE державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «ALCOTEST 6820 ARHJ-0251» або в медичному закладі категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 668076 від 17.05.2026, 17 травня 2026 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним VOLKSWAGEN BEEILE державний номерний знак НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, гучномовця не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota corolla, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України, а саме: невиконання водіями вимог про зупинку. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області 04 червня 2026 року, справу №604/586/26 ( провадження №3/604/191/26) за протоколом серії ЕПР1№668071 від 17.05.2026 за ч.1 ст. 130 КУпАП України та справу №604/587/26( провадження №3/604/192/26) за протоколом серії ЕПР1№668076 від 17.05.2026 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єднано в одне провадження та присвоєно номер справи №604/586/26.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судові засідання призначені на 04.06.2026, 30.06.2026 та 30.07.2026 не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином.
Крім цього, відомості про час розгляду цієї справи вчасно оприлюднено на офіційному сайті Підволочиського районного суду Тернопільської області, який є загальнодоступним.
Відповідно до частини 1статті 268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України" згідно з положеннями частини першої статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Зважаючи на викладені обставини, оскільки  ОСОБА_1 був обізнаний про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи.
Правопорушення, передбачені статями 122-2 та 130 КУпАП, не входять до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неявку  ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, а також враховуючи, що є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вважає за можливе справу розглядати без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Надаючи оцінку достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст. 122-2 КУпАП, суд виходить із наступного.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 668071 від 17.05.2026 рок ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі категорично відмовився.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 668076 від 17.05.2026, ОСОБА_1 керуючи транспортним VOLKSWAGEN BEEILE державний номерний знак НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, гучномовця не зупинився.
За вимогами п.2.4 ПДР України - на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися.
Суддя наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді.
Разом з тим, до матеріалів справи не додано належних доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному мотоциклі патрульному автомобілі Toyota corolla. Крім того матеріали справи не містять доказів, що працівником поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з або в медичному закладі, відсутнє направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, виписане ОСОБА_1 для проходження такого огляду у відповідному медичному закладі, не зафіксовано факту відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`ягніння.
З досліджених суддею відеозаписів на долученому Диску зафіксовано, що поліцейський автомобіль їде по дорозі, де подає неідентифікованому автомобілю вимогу про зупинку транспортного засобу, яку було здійснено шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, що жодним чином не підтверджує того факту, що саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і жодних інших доказів цього матеріали справи не містять.
При цьому суд наголошує, що з урахуванням можливої неповноти при формуванні матеріалів адміністративних справ, суд 30.06.2026 надіслав до Департаменту патрульної поліції УПП в Тернопільській області запит про надання відеодоказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-2 ч.1, 130 ч.1 КУпАП, на що 10.07.2026 повторно отримав відео на диску, вміст якого аналогічний відео, яке наявне в матеріалах справи. 
За встановлених обставин суддя констатує, що в матеріалах даної справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУПАП, а наявні протоколи (в яких зазначено про відмову особи підписати такі протоколи) та рапорти працівників поліції, без відповідної відеофіксації правопорушень та/або наявності свідків вчинення таких правопорушень не є переконливими і достатніми на підтвердження обставин, викладених в вказаних протоколах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За викладених обставин, суддя вважає вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП недоведеною, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 247 п.1, 284 КУпАП, суддя - 
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя В.М. Сіянко