РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/23998/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до Здолбунівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. 

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної екологічної інспекції Поліського округу (далі – Позивач) до Здолбунівської міської ради (далі – Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області щодо невиконання делегованих повноважень, а саме не забезпечення організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, в частині встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру; зобов`язати Здолбунівську міську раду Рівненського району Рівненської області виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережних захисних смуг водних об`єктів, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова - Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га та внести відомості про них до Державного земельного кадастру.
Стислий виклад позиції Позивача та заперечень Відповідача.
Позивач зазначає, що Здолбунівська міська рада не забезпечує виконання покладених на неї делегованих повноважень в частині організації та здійснення землеустрою на підвідомчій території, а саме: не встановлено на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова – Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га та не внесено відомості про них до Державного земельного кадастру. З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням Здолбунівською міською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, Інспекцією Здолбунівській міській раді видано Вимогу № 98 від 01.11.2024. Проте, така вимога залишилася без виконання органом місцевого самоврядування. Вказане свідчить про протиправну бездіяльність Відповідача. Просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відзив на позовну заяву в порядку статей 159, 162, 261 КАС України Відповідачем не поданий. 
Ухвалою суду від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач зареєстрований в підсистемі «Електронний Суд» системи ЄСІТС; ухвала про відкриття провадження у справі від 30.12.2025 доставлена в його електронний кабінет – 30.12.2025. 
Відповідно до частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд 

В С Т А Н О В И В:
Державною екологічною інспекцією Поліського округу в період з 24.09.2024 по 01.11.2024 року на підставі статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 339 «Про затвердження Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 32 від 20 лютого 2023 року, наказу Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023 № 159 «Про затвердження Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році», та наказів Державної екологічної інспекції Поліського округу № 642-ОД від 18.09.2024 (а.с. 15) та № 668-ОД від 26.09.2024 (а.с. 19) здійснено державний нагляд (контролю) за дотриманням Здолбунівською міською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності секретаря Здолбунівської міської ради – Капітули Валентин Василівни та начальника відділу з питань комунального господарства, благоустрою та екології Здолбунівської міської ради – Місько Оксани Павлівни.
За результатами перевірки складений Акт від 21.04.2025 №23 (а.с. 23).
Перевіркою встановлено, що Здолбунівська громада займає площу 152,165 кв. кілометрів, з населенням 30683 мешканців, у тому числі в м. Здолбунів – 23540 особи. 
До складу громади входить 14 населених пунктів, а саме: с. Богдашів, с. Ільпінь, с. Кошатів, с. Орестів, с. Глинськ, с. Загора, с. Підцурків, с. Степанівка, с. Мар`янівка, с. Новомильськ, с. Копиткове, с. Новосілки, с. Пятигори. 
Адміністративний центр знаходитья в м. Здолбунів, який віддалений від обласного центру м. Рівне на південь 14 км. 
На території Здолбунівської міської територіальної громади наявні річки та ставки системи Горині, а саме р. Усті, р. Струбли, середня течія р. Свитеньки. 
На південно східній околиці міста на р. Усті збудоване Старомильське водосховище з площею водного дзеркала 134 га, а заплаві р. Шведки – систему ставків, які займають площу 247 га. Паспорти на водні об`єкти відсутні. 
Відповідно до Порядку розроблення паспорту водного об`єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2013 № 775/23307 (зі змінами), замовником робіт із розроблення паспорта водного об`єкта є орган, що здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором) (статті 10, 51 Водного кодексу України). 
В Акті зафіксовано, що проект землеустрою щодо встановлення прибережних захисних смуг на водні об`єкти, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова – Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га не розроблялися, відомості про них не вносилися.
Перевіркою встановлено та в Акті № 98 від 01.11.2024 зафіксовано, що Здолбунівська міська рада не забезпечує виконання покладених на неї делегованих повноважень в частині організації та здійснення землеустрою на підвідомчій території, а саме: не встановлено на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова – Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га та не внесено відомості про них до Державного земельного кадастру.
Відповідно до статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 32 від 20 лютого 2023 року, з метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням Здолбунівською міською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, Інспекцією Здолбунівській міській раді було видано вимогу № 98 від 01.11.2024 (а.с. 49).
Пунктом 3 вимоги зобов`язано Здолбунівську міську раду забезпечити виконання делегованих повноважень, щодо організації і здійснення землеустрою на території Здолбунівської міської ради в частині встановлення прибережно-захисних смуг на водних об`єктах, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова – Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га. та внести відомості про них до Державного земельного кадастру.
В період з 11.03.2025 по 21.04.2025 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу на підставі статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 339 «Про затвердження Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 32 від 20 лютого 2023 року, наказу Державної екологічної інспекції України від 31.12.2024 № 185 «Про затвердження Плану перевірок органів місцевого самоврядування, в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, Державної екологічної інспекції України на 2025 рік», та наказів Державної екологічної інспекції Поліського округу № 238-ОД від 07.03.2025 та № 269-ОД від 12.03.2025 здійснено державний нагляд (контролю) за дотриманням Здолбунівською міською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності: Секретаря Здолбунівської міської ради – Бабія Олега Остаповича; Начальника відділу з питань комунального господарства, благоустрою та екології Здолбунівської міської ради – Місько Оксани Павлівни; Заступника міського голови - Сосюка Юрія Павловича; Начальника відділу з питань землекористування Здолбунівської міської ради Данилюка Олександра Григоровича.
Вказаним заходом встановлено, що Здолбунівською міською радою не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, а саме: проект землеустрою щодо встановлення прибережних захисних смуг на водні об`єкти, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова - Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га. не розроблявся, відомості про них до Державного земельного кадастру не вносилися. 
Позивач зазначає, що вказані обставини свідчать про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Статтею 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, щодо повноважень з організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. 
Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Державна екологічна інспекція Поліського округу (далі - Держекоінспекція) діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 04.12.2025 року №192 (далі - Положення), згідно якого Держекоінспекція є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. 
Повноваження Інспекції поширюються на територію Житомирської та Рівненської областей. Відповідно до Положення Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Мінекономіки, дорученнями Міністра економіки, довкілля та сільського господарства, його заступників, наказами Держекоінспекції України, дорученнями Голови Держекоінспекції України, актами обласних державних адміністрацій, обласних рад, іншими актами законодавства України. 
Пунктом 2, розділу 2 Положення встановлено, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог екологічного законодавства, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. 
Також, даного Положення Інспекція є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції (центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів) до повноважень якого, зокрема віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; за установленням та використанням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержанням режиму використання їх територій, а також за додержанням органами місцевого самоврядування вимог законодавства про охорону земель в частині виконання екологічних вимог під час надання у власність і користування, в тому числі на умовах оренди, земельних ділянок.
Одночасно, ст. 7 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що до повноважень Держекоінспекції та її міжрегіональних територіальних органів віднесено здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у частині додержання встановленого законодавством України режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; виконання екологічних вимог при наданні у власність і користування, в тому числі в оренду, земельних ділянок. 
В свою чергу делеговані повноваження органів місцевого самоврядування в сфері охорони навколишнього природного середовища чітко визначені пунктом б) статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Одним із повноважень у даній сфері, які делеговані органам місцевого самоврядування, є організація та здійснення землеустрою. 
Крім того, організація землеустрою віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування статтею 12 Земельного кодексу України та статтями 19, 21 Закону України «Про землеустрій». 
При цьому, статтею 26 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що органи місцевого самоврядування можуть виступати замовниками документації із землеустрою. 
Землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил (ст. 181 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про землеустрій"). 
Статтею 182 Земельного кодексу України метою землеустрою визначено, зокрема, створення сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів. 
Пунктом в) статті 183 цього ж Кодексу до основних завдань землеустрою віднесено в тому числі встановлення на місцевості меж територій з особливим природоохоронним і заповідним режимами. 
Згідно статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється зокрема шляхом внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру за результатами здійсненого землеустрою (ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ фактично здійснено розмежування земель державної і комунальної власності, а також встановлено, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а також те, що органи місцевого самоврядування передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частини першої статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм. 
Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. 
Згідно вимог статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проєктами землеустрою. 
Статтями 61 Земельного кодексу України та статті 89 Водного кодексу України встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності та встановлено відповідні обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг, а саме: а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; в) влаштування літніх таборів для худоби; г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; г) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; е) випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. 
Згідно статті 113 Земельного кодексу України чітко передбачено, що навколо об`єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об`єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно епідеміологічної захищеності. 
Частиною 2 даної норми визначено, що у межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об`єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. 
Статтею 1 Водного кодексу України визначено, що зона санітарної охорони це територія і акваторія, де запроваджується особливий санітарно епідеміологічний режим, з метою запобігання погіршення якості води джерел централізованого господарсько-питного водопостачання, а також з метою забезпечення охорони водопровідних споруд. 
Окрім зазначеного, статтею 93 Водного кодексу України передбачено, що метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму. 
Частиною 2 даної статті передбачено, що межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. 
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. 
У ст. 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). 
Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. 
У ст. 79 Земельного кодексу України вказано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. 
Згідно ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій», проєкт землеустрою це сукупність економічних, проєктних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проєктом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про землеустрій», землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. 
За приписами ст. 20 Закону України «Про землеустрій», землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути). 
Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій», є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення. 
Згідно ст. 25 вказаного Закону, одним із видів документації із землеустрою є проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів. 
Статтею 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб. 
Проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій. 
Проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками. 
Рішення про затвердження проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 (далі Інструкція), визначено механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. 
Згідно з п.2.1. Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Підпунктом 2.3. розділу ІІ Інструкції визначено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. 
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. 
Як зазначалося вище, перевіркою, проведеною Позивачем, встановлено та в Акті № 98 від 01.11.2024 зафіксовано, що Здолбунівська міська рада не забезпечує виконання покладених на неї делегованих повноважень у частині організації та здійснення землеустрою на підвідомчій території, а саме: не встановлено на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова – Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га та не внесено відомості про них до Державного земельного кадастру.
З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням Здолбунівською міською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, Інспекцією Здолбунівській міській раді було видано Вимогу № 98 від 01.11.2024.
Така вимога контролюючого органу є невиконаною органом місцевого самоврядування. Доказів протилежного суду не надано. 
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень – це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи – невиконання державним органом зобов`язань, які необхідно виконати. 
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що Відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо виконання Вимоги №98 в частині невиконання делегованих повноважень, а саме не забезпечення організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, в частині встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.
Тому заявлена позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області щодо невиконання делегованих повноважень, а саме не забезпечення організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, в частині встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру, підлягає до задоволення. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережних захисних смуг водних об`єктів, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова - Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га та внести відомості про них до Державного земельного кадастру, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога – вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Зважаючи на попередній висновок суду про протиправність оскаржуваної бездіяльності, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення похідної позовної вимоги зобов`язального характеру. 
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. 
Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Державної екологічної інспекції Поліського округу (вулиця Леха Качинського, 12-А, місто Житомир,10014; ЄДРПОУ 42163803) до Здолбунівської міської ради (вулиця Грушевського, 14, місто Здолбунів, Рівненська область, 35705; код ЄДРПОУ 05391130) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області щодо невиконання делегованих повноважень, а саме: не забезпечення організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, в частині встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру. 
Зобов`язати Здолбунівську міську раду Рівненського району Рівненської області виконати делеговані повноваження в частині організації і здійснення землеустрою на підвідомчій території ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережних захисних смуг водних об`єктів, що знаходяться в с. Новосілки площею 2,0 га; м. Здолбунів вул. Заводська площею 1,96 га; м. Здолбунів вул. Паркова - Шевченка площею 35,3454 га; м. Здолбунів вул. Старомильська площею 130,6246 га та внести відомості про них до Державного земельного кадастру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 14 липня 2026 року 

Суддя       К.М. Недашківська