ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49605
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-49, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/3167/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників 
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд.5, код ЄДРПОУ 40075815 в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", 49038, м.Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул.Соборна, буд.76, код ЄДРПОУ 00178353
про стягнення штрафу у розмірі 289 275,00грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про стягнення штрафу у розмірі 289 275,00грн., а також судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправильно зазначені відомості у накладній про масу вантажу, внаслідок чого був складений комерційний акт №467004/337 від 07.09.2025р.
Також в своїй позовній заяві позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 02.06.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
18.06.2026р. до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.
18.06.2026р. до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де заперечує проти позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним. Відповідач зазначає, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичні масі комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів. В порушення вимог п.10 Правил складання актів, комерційний акт №467004/337 від 07.09.2025р. не містять підпису начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку, а підписані зі сторони залізниці тільки однією уповноваженою особою – це начальником станції Ясінська О.Ю. Відповідач вважає, що омерційний акт не можна віднести до належного та допустимого доказу у справі, виходячи з того, що його оформлено з порушенням вимог пункту 10 Правил складання актів за відсутності обов`язкового підпису начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку, так як підписання комерційного акта іншими працівниками залізниці замість зазначеної посадової особи не допускається. На думку відповідача, доводи позивача про те, що розбіжності у масі спірного вантажу також засвідчені у виписці з книги контрольних зважувань від 07.09.2025р., відповідач вважає, що їх не потрібно приймати до уваги, так як ведення Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах передбачене Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц, яка не пройшла державну реєстрацію у Міністерстві юстиції України та є внутрішнім документом позивача, що не може спростовувати фактичних обставин, встановлених згідно належних доказів у справі (комерційних актів). Враховуючи вищевикладене, виписці з книги контрольних зважувань від 07.09.2025р. також не являється належним та допустимим доказом.
18.06.2026р. до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
29.06.2026р. до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказує, що додані до позовної заяви докази підтверджують, що за результатами контрольного переважування з дотриманням вимог Правил складання актів, було складено комерційний акт № 467004/337 від 07.09.2025. Комерційний акт у відповідності до п. 10 Правил складання актів підписали: заступник начальника станції Кривий Ріг-Головний Ясінська О.Ю.; замість начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) - агент комерційний ОСОБА_1 , якій надано право підписувати комерційні акти відповідно до наказу № 70/ДС від 16.05.2025 у зв`язку з відсутністю у штатному розписі станції посади, передбаченої правилами; працівник станції, яка особисто здійснювала перевірку, - агент комерційний ОСОБА_2 ; а також представники вантажоодержувача - прийомо-здавальник ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності № 14-134юр від 11.03.2025 р. Інформація, що зазначена у комерційному акті, підтверджується також даними з Книги обліку контрольних зважувань вагонів станції Кривий Ріг-Головний (форми ГУ-78) та акті загальної форми № 4753 від 07.09.2025. Позивач, посилаючи на наявні в матеріалах справи докази вказує, що комерційний акт № 467004/337 від 07.09.2025 складений з додержанням вимог Статуту залізниць України та п. 10 Правил складання актів і підписаний повноважними особами.
Ухвалою суду від 11.08.2026р. клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.
Відповідно до статті 248 Господарського кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.
Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2020р. Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" підписало заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 року (а.с.10 зі зворотної сторони, Т.1).
Даною заявою відповідач підтвердив, що в повній мірі ознайомлений з оприлюдненням АТ «Укрзалізниця» на сторінці http://uz-cargo.com/ Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничними транспортом станом на день подання цієї заяви, ознайомлений з всією інформацією, необхідною для виконання Договору, та визнає всі умови Договору (п.1). 
Згідно з пунктом 2, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" виражає волевиявлення укласти Договір в порядку, встановленому ст.634 Цивільного кодексу України
13.03.2020р. позивач підписав повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 року (а.с.10, Т.1). 
У вищезазначеному повідомленні позивач зазначив, що замовнику присвоєно коди:
- відправника/одержувача: 8887;
- платника 8127810 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.
Отже, ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі – Договір).
Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона Перевізника не є орендною платою (п.1.1 Договору).
Пунктом 1.4. договору сторони дійшли згоди, що надання послуг за Договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Згідно з п.1.5. договору, Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до Договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3. та п. 9.4. Договору та законодавства.
У пункті 1.6. договору визначено, що Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті https://uz-cargo.uz.gov.ua/ з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі – КЕП).
Відповідно до п.7.3. договору, строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з перевезення, становить три роки.
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті https://uz-cargo.uz.gov.ua/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію (п.12.1.).
03.09.2025р. зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці по накладній №47016423, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» був відправлений вантаж «Вугілля кам`яне марки г-газовий» на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
У відомості вагонів, що є складовою залізничною накладної, наведено перелік номерів вагонів, залучених до перевезення вантажу, їх вантажопідйомність, тару вагону, масу вантажу та провізну плату за перевезення в кожному вагоні, а саме:
- під № 1 вказаний вагон № 63869507;
- під № 2 вказаний вагон № 56618309; 
- під № 3 вказаний вагон № 50068790; 
- під № 4 вказаний вагон № 56167554;
- під № 5 вказаний вагон № 56953201; 
- під № 6 вказаний вагон № 56953201; 
- під № 7 вказаний вагон № 62008768; 
- під № 8 вказаний вагон № 61016325. 
07.09.2025р. вищезазначені вагони по накладній № 47016423 прибули на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 07.09.2025 № 7 (а.с.56, Т.1), згідно ст.52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах № 10021 вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», повіренних 24.03.2025 ДП «Кривбасстандартметрологія» та виявлено наступне:
- у вагоні №63869507 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 22400 кг, нетто 68600 кг, після зважування брутто 89500 кг, тара 22400 кг, нетто 67100 кг, що менше, ніж зазначено у накладній на 1500 кг;
- у вагоні №56167554 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 20800 кг, нетто 68100 кг, після зважування брутто 87200 кг, тара 20800 кг, нетто 66400 кг, що менше, ніж зазначено у накладній на 1700 кг; 
- у вагоні №56953201 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 22100 кг, нетто 68500 кг, після зважування брутто 89350 кг, тара 22100 кг, нетто 67250 кг, що менше, ніж зазначено у накладній на 1250 кг; 
- у вагоні №62008768 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 21350 кг, нетто 69200 кг, після зважування брутто 89100 кг, тара 21350 кг, нетто 67750 кг, що менше, ніж зазначено у накладній на 1450 кг;
- у вагоні №61016325 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 21800 кг, нетто 69900 кг, після зважування брутто 90200 кг, тара 21800 кг, нетто 68400 кг, що менше, ніж зазначено у накладній на 1500 кг. 
Повідомлено на станцію відправлення Ароматна Придніпровської залізниці, що підтверджується телеграммою №163 від 07.09.2025 року (а.с.61, Т.1). 
У зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, було складено комерційний акт № 467004/337 від 07.09.2025р. (а.с.57-59, Т.1).
Згідно з ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
На підставі вищевикладених обставин та статті 122 Статут, позивачем нарахований штраф у розмірі 289 275,00грн.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлена претензія №ДПридн-05/760 від 22.12.2025р. (а.с.84-85, Т.1). Однак відповіді отримано не було.
З урахуванням вищезазначених обставин, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 289 275,00грн.
Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт"),
Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 із змінами та доповненнями (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.
Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (частина перша статті 908 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 Цивільного кодексу України).
Статут залізниць України (далі - Статут залізниць), затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998.
Відповідно до пункту 6 накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Пунктом 24 визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (п.105).
Матеріалами справи підтверджується, що на станції Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що:
- у вагоні № 63869507 по документу нетто 68 600 кг, тара вагона 22 400 кг, після зважування нетто 67 100 кг, тара по документу 22 400 кг, що менше документа на 1 500 кг;
- у вагоні № 56167554 по документу нетто 68 100 кг, тара вагона 20 800 кг, після зважування нетто 66 400 кг, тара по документу 20 800 кг, що менше документа на 1 700 кг;
- у вагоні № 56953201 по документу нетто 68 500 кг, тара вагона 22 100 кг, після зважування нетто 67 250 кг, тара по документу 22 100 кг, що менше документа на 1 250 кг;
- у вагоні № 62008768 по документу нетто 69 200 кг, тара вагона 21 350 кг, після зважування нетто 67 750 кг, тара по документу 21 350 кг, що менше документа на 1 450 кг;
- у вагоні № 61016325 по документу нетто 69 900 кг, тара вагона 21 800 кг, після зважування нетто 68 400 кг, тара по документу 21 800 кг, що менше документа на 1 500 кг.
Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №0285 підтверджує, що ваги з заводським №10021, на яких проводилось зважування спірних вагонів повірені (а.с. 62-64, Т.1).
Пунктом 129 встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №914/2339/17 від 05.02.2019р.
В зв`язку з вищезазначеним було складено комерційний акт №467004/337 від 07.09.2025р.
Відповідно до п.10 Правил складання акті (стаття 129 Статуту) (Форми ГУ-22, ГУ-105, ГУ-106, ІНУ-49, ВУ-25М, ВУ-25к), комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт №467004/337 від 07.09.2025р. був підписаний ДСЗМ Ясінською О.Ю., агентом ком. Демидовою Т.А., агентом ком. ОСОБА_1 та прийомозд ТОВ «Сталь України» Зятюк А.О.
На підставі матеріалів справи визначено, що Ясінська О.Ю. є заступником начальника залізничної станції.
Листом Виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" станція Кривий Ріг-Головний за №125 від 06.02.2026р. (а.с.129, Т.1) повідомлено, що згідно штатного розпису у 2025 році по 30.06.2025 по станції Кривий Ріг – Головний існувала одиниця посади начальника району (вантажного). Фактично за даною посадою існувала вакансія з 24.09.2024. З створенням опорної станції з 01.07.2025 посада начальника району (вантажного) по станції Кривий Ріг – Головний відсутня.
Листом Служби кадрової та соціальної політики за №145 від 25.02.2026р. (а.с.130, Т.1) повідомлено, що з 24.09.2024 по 30.06.2025 посада начальника району (вантажного) станції Кривий Ріг – Головний Криворізького регіонального відділу організації роботи станцій виробничого штату виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" була вакантною. З 01.07.2025 штатна одиниця начальника району (вантажного) станції Кривий Ріг – Головний Криворізького регіонального відділу організації роботи станцій виробничого штату виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" була вилучена зі штатного розпису.
Отже матеріалами справи встановлено, що по станції Кривий Ріг Головний посада начальника району (вантажного) на дату складання комерційного акту була вакантна.
Згідно наказу начальника станції залізничної Кривий Ріг –Головний ВП «Служба роботи станції» РФ «Придніпровська залізниця» №70/ДС від 16.05.2025 встановлено перелік працівників станції на право підписання комерційного акту (а.с.68, Т.1). В даному наказі встановлено, що право підпису комерційних актів мають, зокрема при складанні комерційного акта на під`їздній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» станції Східно-Сортувальна (замість начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)) агенти комерційні: ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Крім того, на підтвердження повноважень представників прийомо-здавальника в матеріалах справи міститься довіреність №14-134юр. від 11.03.2025р. (а.с.66-67, Т.1), в якій зазначає, що для виконання цієї довіреності кожен із Представників має право підписувати включаючи, але не обмежуючись комерційні акти. Зокрема, до переліку представників, уповноважених за цією довіреністю, включено ОСОБА_3 (№п/п12).
Отже, комерційні акти підписані уповноваженими працівниками залізниці в порядку п. 10 Правил складання актів та вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України.
Відповідно до п.118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Пунктом 122 визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно з пунктом 2.6. Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Як вбачається з накладною, провізна плата за спірні вагони становить 11 571,00грн. Відстань перевезення – 264 км. 
Позивачем наданих розрахунок штрафу, відповідно до якого сума штрафу становить 289 275,00грн.:
- вагон № 63869507: 11 571,00грн. * 5 = 57 855,00грн.; 
- вагон № 56167554: 11 571,00грн. * 5 = 57 855,00грн.; 
- вагон № 56953201: 11 571,00грн. * 5 = 57 855,00грн.; 
- вагон № 62008768: 11 571,00грн. * 5 = 57 855,00грн.; 
- вагон № 61016325: 11 571,00грн. * 5 = 57 855,00грн.
Здійснений позивачем розрахунок штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у накладних є арифметично правильним, відповідно господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, господарський суд зазначає наступне.
В обґрунтування поданої заяви відповідача зазначає, що відповідно до п. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Проте позивач звернувся з позовними вимогами через кабінет «Електронний суд» лише 29.05.2026р., тобто більше ніж 6 місяців з дати складання вищезазначених комерційних актів, що стали підставою для подання позову, замість 6 місяців. Строк сплив 04.03.2026р.
Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 Цивільного кодексу України).
Позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. 
Зазначений шестимісячний термін обчислюється:
а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;
б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову (стаття 137 Статуту залізниць України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 Цивільного кодексу України).
Водночас, за приписами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Пунктом 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.
Аналізуючи вищезазначений пункт договору суд доходить до висновку, що строк позовної давності збільшено до трьох років не лише за вимогами перевізника до замовників, які прямо передбачено у тексті договору, а за всіма вимогами, що випливають з правовідносин сторін договору.
Отже, правовідносини сторін щодо оформлення залізничної накладної на перевезення відбувалися в межах укладеного договору, яким збільшено строк позовної давності до трьох років. Вказаним спростовуються доводи відповідача про нерозповсюдження положень п.7.3. договору на правовідносини, які виникли в даному спорі.
Про порушення позивач дізнався при складанні комерційного акту від 07.09.2025, яким виявлено невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній масі вантажу вантажовідправником у відповідній накладній, в той час, як позовна заява подана позивачем до суду через систему "Електронний суд" 29.05.2026.
Враховуючи викладене, звернення позивача до суду відбулось в межах позовної давності, у зв`язку з чим, заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.
З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції “Про захист прав людини і основоположних свобод” є право на змагальне провадження.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 289 275,00грн.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 471,30грн.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", 51400, Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76, код ЄДРПОУ 00178353 на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд.5, код ЄДРПОУ 40075815 в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця», 49038, м.Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237 штраф за неправильно зазначену у накладних масу вантажу у розмірі 289 275,00грн. (двісті вісімдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 00коп.) та судовий збір у розмірі 3 471,30грн. (три тисячі чотириста сімдесят одна гривня 30коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.08.2026

Суддя С.П. Панна