єдиний унікальний номер справи 546/456/26
номер провадження 3/546/131/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Решетилівка 

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., за участі захисника Глазкова С.М., розглянувши матеріал, який надійшов від Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає по АДРЕСА_1 , пенсіонерка, РНОКПП НОМЕР_1 , 

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

За результатами фактичної перевірки автомагазину, що розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушила вимоги ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб».
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Судове засідання було призначено на 21 травня 2026 року.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №546/1151/25 судове засідання було відкладено на 11 червня 2026 року.
За клопотанням захисника Глазкова С.М. судове засідання було відкладено на 13 липня 2026 року.
10 липня 2026 року від захисника Глазкова С.М. надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення з додатками, у якому він зазначив, що ним було виявлено істотні процесуальні порушення, а саме: у наказі №1229-п від 17 квітня 2026 року зазначено, що фактичній перевірці підлягає господарський об`єкт (в однині) платника податків, але не вказана точна адреса господарського об`єкту платника податків та не конкретизований об`єкт господарювання, який підлягає перевірці. Вказана лише вулиця «Базарна», по якій в м. Решетилівка розташовано декілька господарських об`єктів; у справі відсутнє направлення на перевірку конкретних посадових осіб; оригінал протоколу заповнений кульковою ручкою нерозбірливим почерком, який унеможливлює встановити його точний текст, причому відповідно до закону формулювання суті правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу способу вчинення його, мотивів і форми вини; оригінальний протокол має номер 4092, у той час на копії протоколу такий номер взагалі відсутній; копія протоколу заповнена нерозбірливим рукописним текстом; у той же час, у вступній частині протоколу друкованим текстом заздалегідь вказана посадова особа, яка нібито складала протокол « ОСОБА_2 , головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області» і друкованим текстом вже заздалегідь вписано правопорушення - "...порушення встановленого законом порядку проведення господарської діяльності, а саме не забезпечення проведення господарської діяльності з державною реєстрацією як суб`єкта господарювання»,"... Відповідальність передбачена частиною першої статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984-Х із змінами та доповненнями". При цьому в протоколі не вказано, яким чином на місці перевірки був виконаний вищевказаний машинописний текст, що викликає сумнівів у об`єктивності перевірки. Але в заключній частині протоколу в однині, машинописним текстом зазначено, що «Посадова особа, яка склала протокол – ОСОБА_3 » (посада ОСОБА_3 не зазначена), далі вказано ще одна особа рукописним текстом і виконаний підпис. Отже, протокол підписаний неуповноваженою на те особою, адже ОСОБА_3 направлення на перевірку не мав, не проводив перевірку, не встановив особисто порушення і не має на це законних підстав. Хоч у акті фактичної перевірки від 20.04.2026 зазначено, що фактичну перевірку провели ОСОБА_4 - Головний державний інспектор ГУ ДПС у Полтавській області (номер направлення 2089) та ОСОБА_2 (направлення 2090). У цьому акті ім`я ОСОБА_3 не вказується, з чого випливає, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний неуповноваженою особою, якого фактично не було на перевірці. 
Це означає, що документ складено з порушеннями, він не відповідає вимогам ст. ст. 254 256 КУПАП, що з урахуванням аргументу для закриття справи, оскільки такий протокол не може слугувати належним доказом. Крім того протокол про адміністративне правопорушення, який заповнений рукописним нерозбірливим текстом, має суперечливі дані про посадову особу, яка склала протокол, що позбавляє можливість організувати ефективний захист інтересів ОСОБА_1 . 
Крім того, ОСОБА_1 має похилий вік та слабке здоров`я. Вона є пенсіонером по інвалідності, має другу групу інвалідності та страждає на психічні захворювання. При складанні протоколу та акту їй не забезпечено право користування професійною правничою допомогою, а сама вона в силу свого безпорадного стану не могла захищати себе.
Посилаючись на викладені обставини, пункти 8 - 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 09 грудня 2020 року №4248/5, захисник Глазков С.М. просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення (а. с. 21 – 30). 

У судове засідання 13 липня 2026 року ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. 
Захисник – адвокат Глазков С.М. у судовому засіданні підтримав подане письмове клопотання та просив закрити провадження по даній справі. Також зазначив, що по вулиці Базарній у місті Решетилівка Полтавського району Полтавської області знаходиться декілька об`єктів господарської діяльності, що підтверджується копіями фотографій (а. с. 31 – 39). 

Суд, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Глазкова С.М., вивчивши матеріали справи, доходить наступних висновків.
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Незважаючи на невизнання вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, про що зазначав захисник у судовому засіданні, вина ОСОБА_1 підтверджується:
копією акта фактичної перевірки № 5052/16/31/РРО/2279106261, складеного 20 квітня 2026 року ГУ ДПС у Полтавській області, в якому зазначено, що за результатами проведення фактичної перевірки господарської одиниці за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» (а.с. 1-2);
пояснюючою запискою головного державного ревізора – інспектора управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області Качапути О.О. (а.с. 3);
протоколом про адміністративне правопорушення № 4092 від 20 квітня 2026 року, в якому зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 4).

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» передбачено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» суб`єктами господарювання, зокрема є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Положеннями ч. 4 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» передбачено, що суб`єкти господарювання залежно від кількості працівників та обсягу доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів мікропідприємництва, суб`єктів малого підприємництва, суб`єктів середнього підприємництва або суб`єктів великого підприємництва.
Суб`єктами мікропідприємництва є:
фізичні особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та обсяг річного доходу від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України (середній за звітний період - календарний рік);
юридичні особи - суб`єкти господарювання незалежно від організаційно-правової форми чи форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та обсяг річного доходу від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України (середній за звітний період - календарний рік).
Суб`єктами малого підприємництва є:
фізичні особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та обсяг річного доходу від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України (середній за звітний період - календарний рік);
юридичні особи - суб`єкти господарювання незалежно від організаційно-правової форми чи форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та обсяг річного доходу від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України (середній за звітний період - календарний рік).
Суб`єктами великого підприємництва є юридичні особи - суб`єкти господарювання незалежно від організаційно-правової форми чи форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) перевищує 250 осіб та обсяг річного доходу від будь-якої діяльності перевищує суму, еквівалентну 50 мільйонам євро, визначену за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України (середній за звітний період - календарний рік).
Інші юридичні особи та фізичні особи - підприємці, не передбачені абзацами другим - восьмим цієї частини, належать до суб`єктів середнього підприємництва.
Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, загальний. 
Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП, незалежно від настання наслідків .
Здійснення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 господарської діяльності, стороною захисту не заперечувалося. 
Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 , яка здійснювала господарську діяльність без реєстрації як суб`єкта господарювання, ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових норм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», тому в її діях є ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд не приймає посилання захисника Глазкова С.М. на істотні процесуальні порушення, зокрема про те, що у копії наказу Головного управління ДПС у Полтавській області ДПС України від 17.04.2026 №1229-п зазначено, що фактичній перевірці підлягає господарський об`єкт (в однині) платника податків, але не вказана точна адреса господарського об`єкту платника податків та не конкретизований об`єкт господарювання, який підлягає перевірці, а вказана лише вулиця «Базарна», по якій в м. Решетилівка розташовано декілька господарських об`єктів з таких підстав.
Так, у копії наказу Головного управління ДПС у Полтавській області ДПС України від 17.04.2026 №1229-п «Про проведення фактичної перевірки» зазначено про проведення з 20.04.2026 фактичної перевірки тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту платника податків, що знаходиться за адресою: м. Решетилівка, вул. Базарна (а. с. 29).
Відповідно до матеріалів справи була проведена перевірка автомагазину, який розташований по АДРЕСА_2 . 
Таким чином, перевірка була проведена за місцем розташування господарського об`єкту, відповідно до визначеної у наказі від 17.04.2026 адресі. При цьому відсутність конкретного номеру по вулиці Базарній, як і наявність по вулиці Базарній інших об`єктів господарської діяльності, жодним чином не впливає на даний висновок суду, оскільки судом здійснюється розгляд справи лише відносно ОСОБА_1 . 

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення на перевірку конкретних посадових осіб, на що також звертав увагу захисник, суд зазначає наступне.
Так, у Акті фактичної перевірки від 20.04.2026 указано, що перевірку здійснили: ОСОБА_4 , номер направлення - 2089, дата направлення - 17.04.2026, термін дії – протягом 10 діб; ОСОБА_2 , номер направлення - 2090, дата направлення - 17.04.2026, термін дії – протягом 10 діб.
З огляду на викладене, відсутність у матеріалах справи направлення на перевірку конкретних посадових осіб, на думку суду, не свідчить про проведення такої перевірки неуповноваженими на те особами. 

Суд не приймає також посилання захисника на те, що оригінал протоколу заповнений кульковою ручкою нерозбірливим почерком, який унеможливлює встановити його точний текст, оскільки у судовому засіданні було оголошено зміст протоколу, суть вчиненого правопорушення, інформацію про особу правопорушника, які були заповнені кульковою ручкою. 

Щодо того, що оригінальний протокол має номер 4092, у той час на копії протоколу такий номер взагалі відсутній суд звертає увагу, що відсутність номеру протоколу на його копії не впливало на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та на його суть, а тому не є істотним порушенням. 
З приводу ж неналежної якості копії протоколу, яка була вручена ОСОБА_1 , суд зазначає, що дійсно вручена копія протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неналежної якості, з якої важко розібрати зміст написаного кульковою ручкою. Однак 02.06.2026 захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомився з матеріалами справи та мав можливість виготовити фотокопії матеріалів справи, у тому числі і оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується заявою із письмовою відміткою (а. с. 10).

З приводу того, що у вступній частині протоколу друкованим текстом заздалегідь вказана посадова особа, яка складала протокол і друкованим текстом вже заздалегідь вписано правопорушення, то, на думку суду, заздалегідь підготовлений бланк протоколу, у якому надруковано особу, яка склала протокол, суть правопорушення та норми законодавства, які були порушені відповідною особою, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. 
Пунктами 5, 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України
02 липня 2016 року № 566, передбачено, що усі реквізити Протоколу заповнюються чорнилом чорного або синього кольору розбірливим почерком державною мовою. Не допускаються закреслювання або виправлення відомостей, що заносяться до Протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як Протокол підписаний особою, відносно якої він складений. У разі ненадання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, документів для складання Протоколу використовуються відомості про таку особу, наявні у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. У Протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається Протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до Протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові (за наявності), а також місце проживання.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.04.2026 №4092 кульковою ручкою синього кольору внесено номер протоколу, дату та місце його складання, об`єкт, на якому проводилася перевірка, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відомості ж щодо посади, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, суті адміністративного правопорушення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення було надруковано.
На думку суду, зазначені обставини не суперечать ані статті 256 КУпАП, ані вимогам Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні дані для об`єктивного розгляду справи щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а заздалегідь надрукована інформація у бланку протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення прав особи на захист чи про процесуальні порушення, допущенні при його складенні. 
Що ж стосується доводів захисника відносно того, що у протоколі надрукована посадова особа, яка склала протокол – ОСОБА_3 , а далі вказано ще одна особа рукописним текстом і виконаний підпис, що свідчить про те, що протокол підписаний неуповноваженою на те особою, адже ОСОБА_3 направлення на перевірку не мав, не проводив перевірку, суд звертає увагу, що на звороті протоколу про адміністративне правопорушення дійсно надруковано прізвище, посадової особи, яка склала протокол – ОСОБА_3 . Однак поруч міститься напис ручкою ОСОБА_2 та його підпис. Проте ОСОБА_3 не підписував протокол про адміністративне правопорушення, а прізвище, ім`я, по батькові - « ОСОБА_3 » було взято в дужки, з чого суд робить висновок, що саме ОСОБА_2 було складено та підписано протокол про адміністративне правопорушення. Отже, дані доводи захисника судом до уваги не беруться.
Крім того захисник Глазков С.М. вказував, що ОСОБА_1 має похилий вік та слабке здоров`я, є пенсіонером по інвалідності, має другу групу інвалідності та страждає на психічні захворювання. При складанні протоколу та акту їй не було забезпечено право користування професійною правничою допомогою, а сама вона в силу свого безпорадного стану не могла захищати себе. 
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Так, бланк протоколу про адміністративне правопорушення містить визначені статтею 268 КУпАП права та підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності скористалася правом на юридичну допомогу адвоката.
Тобто, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, у повній мірі було надано можливість здійснювати захист своїх інтересів у судовому порядку, чим вона і скористалася. 
З огляду на викладені обставини, суд вважає, що клопотання захисника Глазкова С.М. про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення до задоволення не підлягає.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Ураховуючи те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, достеменно встановлена судом, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді мінімального штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Саме таке стягнення в повній мірі сприятиме зміцненню законності, запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та виховання її в дусі точного та неухильного додержання Конституції і законів України. 

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 665 гривень 60 коп.
У той же час згідно з п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як було установлено судом ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи , що підтверджується копією довідки до акта огляду медико – соціальною експертною комісією серії АВ №0080325 (а. с. 28).
Таким чином ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору та віднести його на користь держави.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 9, 33, 164, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,- 

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави. 
Реквізити для сплати штрафу - Отримувач коштів: ГУК у Полт.обл/тг м.Решетилів/21081100; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959255; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Рахунок отримувача: UA868999980313090106000016606; Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції; Наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Роз`яснити, що відповідно до положення частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що згідно частин 1, 2 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко