ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 179/472/26
провадження № 61-7615св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Червинської М. Є., суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,
учасники справи:
скаржник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження- Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Дмитренко Юрій Володимирович, на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2026 року у складі судді Кравченко О. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., Халаджи О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог скарги
У березні 2026 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Дмитренка Ю. В. через підсистему «Електронний суд» подала до суду скаргу, в якій просила: 

визнати неправомірною бездіяльність Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі- Самарівський ВДВС) щодо невжиття заходів для скасування арешту майна, накладеного постановою державного виконавця від 26 вересня 2013 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; 

зобов`язати Самарівський ВДВС зняти арешт з майна та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 24 березня 2026 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року, скаргу ОСОБА_1 повернув без розгляду на підставі частини п`ятої статті 448 ЦПК України.

Повертаючи скаргу  ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керувався тим, що як вбачається зі змісту документу, який сформований із застосуванням вбудованого редактора підсистеми електронний суд із назвою «Скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання», вона за змістом є супровідним листом, та не містить усіх необхідних відомостей, передбачених частиною третьою статті 428 ЦПК України.
Проте сама скарга на бездіяльність органу примусового виконання не була сформована за допомогою підсистеми «Електронний суд», а в порушення пункту 26 Положення та Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС додана до супровідного листа як додаток.
Таким чином, до суду подано через підсистему «Електронний суд» лише додатки до скарги, а сама скарга створена не за допомогою вбудованого текстового редактора шляхом заповнення відповідної форми документу, а міститься додатком і не підписана скаржником або його представником.
Електронний примірник скарги, яка сформована із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення відповідної форми документа через підсистему «Електронний суд» та підписану електронним підписом, не надано.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

05 червня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верхового Суду з касаційною скаргою, сформованою її представником - адвокатом Дмитренком Ю. В. у підсистемі «Електронний суд», на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року.

У касаційній скарзі заявниця просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами попередніх інстанцій з порушенням норм цивільного процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що скарга є непідписаною, оскільки під час відправки документів адвокат Дмитренко Ю. В. підписав кваліфікованим електронним підписом весь пакет документів. Технічний алгоритм підсистеми «Електронний суд» не дозволяє надіслати пакет документів без накладення електронного підпису на весь масив даних.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили. 

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою від 11 червня 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребував матеріали цивільної справи.

22 червня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою від 20 серпня 2026 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду.

Мотивувальна частина 

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 14 ЦПК України встановлено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

За частиною четвертою статті 14 ЦПК України єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (частина п`ята статті 43 ЦПК України).

Водночас відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом (абзац другий частини восьмої статті 14 ЦПК України).

Особливості використання електронного підпису або іншого засобу електронної ідентифікації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (абзац третій частини восьма статті 14 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (частина восьма статті 43 ЦПК України).

Отже, процесуальне законодавство передбачає для учасників судової справи два шляхи для подання документів до суду - в паперовій формі або в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Водночас у разі, якщо таким учасником виступає суб`єкт владних повноважень (зокрема, орган державної влади), - лише в електронній формі. Надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

У відповідності до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Вимоги до форми скарги на стадії судового контролю за виконанням судових рішень встановлені статтею 448 ЦПК України.

Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (частина друга статті 448 ЦПК України).

Скарга має містити, зокрема, перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги (пункт 10 частини третьої статті 448 ЦПК України).

До скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу (частина четверта статті 448 ЦПК України).

За частиною п`ятою статті 448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

Повертаючи скаргу  ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керувався тим, що скарга подана без додержання вимог частин третьої, четвертої статті 448 ЦПК України, оскільки до суду подано через підсистему «Електронний суд» лише додатки до скарги, а сама скарга створена не за допомогою вбудованого текстового редактора шляхом заповнення відповідної форми документа і власне формування цього документа, а міститься додатком і не підписана скаржницею або її представником.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що скарга сформована не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а як додаток до супровідного листа і не підписана скаржницею або її представником, а тому наявні підстави для повернення скарги ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини п`ятої статті 448 ЦПК України.

Такі висновки є передчасними з огляду на наступне.

Так, Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі- Положення).

За визначеннями, наведеними у підпункті 5.4 пункту 5 розділу I Положення, електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, який містить обов`язкові реквізити документа, правовий статус якого засвідчено кваліфікованим електронним підписом автора.

Згідно з пунктом 24 розділу ІІІ Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - це підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Пункти 26, 27 розділу ІІІ Положення передбачають, що електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС. До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Відповідно до пункту 39 розділу ІІІ Положення документи, що надійшли через Електронний суд, реєструються судами, іншими органами та установами в системі правосуддя в день їх надходження впродовж робочого дня або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та відповідними інструкціями з діловодства в судах чи в інших органах та установах у системі правосуддя.

Водночас положеннями пунктів 2.4 та 2.5 Інструкції користувача «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої наказом Державного підприємства «Центр судових сервісів» від 22 вересня 2021 року № 74-ОД, установлено, що електронні документи у Електронному суді створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених цією Інструкцією, підписуються КЕП автора (авторів) та надсилаються засобами ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли, тощо) з урахуванням технічних вимог щодо форм електронних документів та їх додатків, обмеження щодо їх розміру, формату та інших характеристик, встановлених у Електронному суді (обмеження зазначаються у інформаційних та спливаючих вікнах на відповідних сторінках та розділах Електронного суду).

Пунктом 2.6 цієї ж Інструкції передбачено, що відповідні додані файли (додатки) до створених в Електронному суді документів підписуються кваліфікованими електронними підписами користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

З огляду на зазначене, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Разом з цим здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного кваліфікованого електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс, вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису (див. постанову Верховного Суду від 29 червня 2026 року у справі № 300/8776/25).

У постановах від 25 грудня 2025 року у справі № 380/1659/25 та від 06 березня 2025 року у справі № 240/24566/22, від 08 липня 2026 року у справі № 759/10092/25 Верховний Суд дійшов висновку, що усі документи, які надійшли до суду через сервіс «Електронний суд» вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису. У цьому випадку скарга учасника справи сформована у вигляді додатку до заяви про поновлення строку становить з останньою єдиний документ, створений у підсистемі «Електронний суд», з використанням кваліфікованого електронного підпису такого учасника, а тому уважається підписаною останнім.

При цьому аналіз наведених вище процесуальних норм дає підстави вважати, що умовою прийнятності скарги на стадії судового контролю за виконанням судових рішень є її відповідність вимогам щодо форми та змісту, які визначені у статті 448 ЦПК України.

Отже, та обставина, що представник скаржниці ОСОБА_1 - адвокат Дмитренко Ю. В. у підсистемі «Електронний суд» з використанням кваліфікованого електронного підпису підписав лише документ з назвою «Скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання», який за своїм змістом є супровідним листом, а безпосередньо скарга додана окремим документом як додаток до цього листа, сама по собі не є достатньою підставою для повернення цієї скарги заявнику на підставі частини п`ятої статті 448 ЦПК України.

Подібні висновки сформував Верховний Суд у постанові від 08 липня 2026 року у справі № 759/10092/25

Слід зазначити, що, застосовуючи процесуальні норми, суд має керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямоване на досягнення легітимної мети, уникаючи при цьому надмірного формалізму, що може призвести до нівелювання права особи на доступ до суду.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшовши до помилкових висновків про не підписання скарги, передчасно повернув її без розгляду, не перевіривши належним чином вказаний процесуальний документ на відповідність вимогам статті 448 ЦПК України, що свідчить про порушення норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

За пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати оскаржувані судові рішення, з передачею справи до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Дмитренко Юрій Володимирович, задовольнити.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: І. А. Воробйова

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун