Справа № 589/5736/25
Провадження № 1-кп/589/413/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року | м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шостка кримінальне провадження №12025200000000636 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, громадянина України, має професійно-технічну освіту, одруженого, працюючого на посаді робітника по догляду за тваринами ТОВ «Контакт Плюс», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ
Судом визнано доведеним, що 22.08.2025 приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_7 керував автомобілем “Volkswagen Transporter”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював виїзд з прилеглої території на проїзну частину вулиці Київська в селищі Вороніж Шосткинського району Сумської області.
У процесі руху ОСОБА_7 , виїжджаючи з прилеглої території від будинку №29 на проїзну частину вулиці Київська в селищі Вороніж, та виконуючи маневр повороту ліворуч, проявив злочинну самовпевненість, не переконався, що це буде безпечним і не створив перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі та створив небезпеку для руху водію мотоцикла «Lifan LF200-10B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по проїзній частині вказаної вулиці разом із неповнолітнім пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зліва-направо відносно напрямку траєкторії руху автомобіля. В результаті створення небезпеки для руху водій мотоцикла ОСОБА_8 , рухаючись по заокругленні дороги, з метою уникнення зіткнення транспортних засобів застосував екстрене гальмування, та не втримавши рівноваги, допустив падіння мотоцикла, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир мотоцикла ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №191 від 07.11.2025 смерть ОСОБА_9 настала в результаті поєднаної закритої тупої травми голови, шиї, грудної клітки, живота та кінцівок (закрита черепно-мозкова травма у формі важкого забою з субарахноїдальним крововиливом; закритий компресійний перелом 1-2 шийних хребців; закрита травма грудної клітки з переломом 2-12 ребер зліва по середній пахвовій та задній пахвовій лініям, розривами та забоєм легень, двостороннім гемотораксом; закрита травма живота з розривом селезінки і гемоперітоніумом; закриті переломи лівої плечової кістки і лівої стегнової кісток).
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 16029 від 14.11.2025 у даній дорожньо-транспортній ситуації ОСОБА_7 , керуючи автомобілем “Volkswagen Transporter”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, введених в дію з 01.01.2002, передбачені пунктами: 1.1 Вузька суцільна лінія. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 10.2 Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги – велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Допущені ОСОБА_7 порушення вимог пунктів 10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_7 по порушенню Правил дорожнього руху умисні, форма вини до наслідків що настали –необережна (злочинна самовпевненість).
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, підтверджується такими доказами.
Так під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та щиро розкаївся.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 22 серпня 2025 року, керуючи автомобілем «Volkswagen», разом із донькою прямував із міста Шостка до місця свого проживання у селищі Вороніж. Дорогою він заїхав у гості до куми. На той момент був сильний дощ. Виїжджаючи від будинку, де мешкає кума, з другорядної дороги по вулиці Київська на головну, він зупинив транспортний засіб перед головною дорогою. Перед початком маневру він оцінив дорожню обстановку: праворуч: видимість становила близько 1 км, на відстані 200–300 метрів рухався автомобіль. Ліворуч: видимість через дощ була обмежена приблизно до 50 метрів, перешкод виявлено не було.
Переконавшись у безпеці, водій розпочав рух зі швидкістю 3–5 км/год. Проїхавши близько 1–1,5 метра, раптово помітив мотоцикл, який наближався на великій швидкості. Намагаючись уникнути зіткнення та звільнити смугу для мотоцикліста, ОСОБА_7 прискорився і виїхав на протилежне узбіччя. У момент зупинки на проїжджій частині залишалося лише заднє ліве колесо його автомобіля. Далі мотоцикл почало заносити в різні боки. На відстані близько 15 метрів від машини мотоцикл полетів у бік автомобіля, а пасажирів, які на ньому їхали, відкинуло в іншу сторону. У результаті відбувся сильний удар у задню частину автомобіля «Volkswagen». 
ОСОБА_7 негайно вийшов з авто та наказав доньці викликати швидку допомогу та поліцію. На місці події він виявив потерпілого, який подавав ознаки життя; його нога була затиснута під заднім колесом автомобіля. Водій мотоцикла підвівся самостійно, підняв свій транспортний засіб і відкотив його до повороту звідки виїхав автомобіль.
Обвинувачений здійснює компенсацію шкоди потерпілим та повністю оплатив виготовлення і встановлення пам`ятника загиблому. ОСОБА_7 заявляє про готовність відшкодовувати збитки й надалі. Окрім цього, він попросив вибачення у потерпілих і щиро розкаюється у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю доказів, які безпосередньо встановлені судом, досліджені та перевірені в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 22 серпня 2025 року їхав разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 за кермом мотоцикла, який належить його батьку, без посвідчення водія. В цей час йшов невеликий дощ, швидкість руху була приблизно від 60 до 80 км/год. Також повідомив, що має досвід керування за кермом мотоцикла приблизно два роки. Під час руху свідок побачив, як автомобіль обвинуваченого виїжджає з повороту на його смугу руху. В цей час свідок почав гальмувати, після чого мотоцикл почав падати і їх з товаришем відкинуло у сторону на зустрічну смугу дороги. Після падіння свідок підвівся самостійно, побачив на лівій смузі дороги автомобіль і мотоцикл, який лежав на дорозі, з повороту з якої виїхав автомобіль. Його товариш лежав біля машини, без свідомості. Водій автомобіля та стороні люди допомогли витягнути ногу товариша з-під заднього колеса автомобіля. 
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що точної дати події не пам`ятає. Виїжджаючи з другорядної дороги на головну, він помітив мотоцикл, який обігнав його на значній швидкості (орієнтовно 80 км/год). Приблизно через 30 секунд руху побачив наслідки ДТП. На місці пригоди побачив водія мікроавтобуса, який надавав допомогу потерпілому. Часовий проміжок між моментом обгону та виявленням аварії склав близько 30 секунд.
Свідок ОСОБА_11 повідомила, що 22.08.2025 близько 16:00 години перебувала в автомобілі під керуванням свого батька. Під час виїзду з другорядної дороги (провулку) на головну, обвинувачений здійснив повну зупинку для оцінки ситуації. Переконавшись у безпеці маневру (автомобіль праворуч був на значній відстані від них — 200-300 м., а зліва транспортні засоби були відсутні), вони почали рух. Проїхавши 1–2 метри, свідок помітила мотоцикл, що рухався назустріч з великою швидкістю, приблизно 100 км/год. З метою уникнення зіткнення її батько прискорився та зупинився праворуч, виїхавши на узбіччя, крім заднього лівого колеса, яке залишилося на проїжджій частині дороги. На відстані 40–45 м мотоцикл втратив стійкість, впав на бік і продовжив рух юзом на автомобіль. Вона за проханням батька викликала швидку медичну допомогу та поліцію, а також побачила, як водій мотоцикла намагався перемістити свій транспортний засіб з місця події до провулку, з якого виїхав автомобіль. 
Також судом були допитані потерпілі. 
Потерпілий ОСОБА_6 (дідусь загиблого) повідомив суду, що з шестирічного віку онук ОСОБА_12 перебував на його повному утриманні та вихованні. Після смерті дружини вони проживали удвох, і саме він забезпечував дитину всім необхідним: їжею, одягом та побутовими умовами. За словами потерпілого, він першим прибув на місце ДТП і застав онука ще живим до приїзду медиків. ОСОБА_6 зазначив, що прийняв вибачення від обвинуваченого та його дружини й пробачив їм, також зазначив, що обвинувачений надав кошти для встановлення пам`ятника загиблому. У судовому засіданні потерпілий просив при призначенні ОСОБА_7 міри покарання не позбавляти його волі.
За показами потерпілої ОСОБА_5 , про смерть сина вона дізналася від свого батька. Попри перебування на місці ДТП, деталі події в її пам`яті не зафіксувалися через шоковий стан. Організацію та оплату поховання сина взяв на себе її батько у зв`язку з відсутністю у неї коштів. За словами потерпілої від запропонованої обвинуваченим компенсації в сумі 500 000,00 грн вона відмовилася. Водночас ОСОБА_5 підтвердила отримання страхової виплати в розмірі 200 000,00 грн, які наразі зберігаються у неї. Також вона зазначила, що вихованням сина та його побутом займався дідусь, з яким дитина проживала постійно. Потерпіла також звернулася до суду з проханням призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Крім показань потерпілих, свідків винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судомповністю доводиться сукупністю інших письмових доказів, зібраних в ході досудового слідства та досліджених в судовому засіданні, а саме: 
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.08.2025 зі схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого, огляд проводився в погодних умовах: похмуро, дощ, 16?, по вулиці Київська, селище Вороніж Шосткинського району Сумської області. У протоколі вказано, що проїзна частина являє собою горизонтальну ділянку, крива в плані, вказана проїзна частина з покривом асфальтобетонним (монолітна поверхня сіро-чорного кольору), вологе чисте (є плівка вільної води, блиск). Також зафіксована локалізація пошкоджень на транспортних засобах: автомобіль марки “Volkswagen Transporter”, реєстраційний номер НОМЕР_1 мав пошкодження переднього бамперу та балки; мотоцикл «Lifan LF200-10B», реєстраційний номер НОМЕР_2 мав пошкодження у вигляді подряпин на металі, зламаної лампи, пошкодження руля. Виявлено осип уламків на відстані 6,6 м від ЛЕМ 121,1 та на відстані 1,5 м до центру дороги та 1,1 м до краю дороги, а також сліди подряпин. На місці події виявлено труп ОСОБА_9 , який знаходився на відстані 10,6 м та 10,7 м від орієнтира ЛЕМ та на відстані 1,2 м та 1,35 м. від краю дороги;
-висновком № 191 від 22.08.2025 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 встановлені: поєднана закрита тупа травма голови, шиї, грудної клітки, живота та кінцівок (закрита черепно-мозкова травма у формі важкого забою з субарахноїдальним крововиливом; закритий компресійний перелом 1-2 шийних хребців; закрита травма грудної клітки з переломами 2-12 ребер зліва по середній пахвовій та задній пахвовій лініям, розривами та забієм легень двостороннім гемотораксом (скупчення крові в лівій плевральній порожнині – 500 мл і в правій плевральній порожнині – 300 мл); закрита травма живота з розривом селезінки і гемоперітоніумом (скупчення крові у черевній порожнині – 1000 мл); закриті переломи лівої плечової і лівої стегнової кісток; набряк головного мозку; синець правого надбрів`я, садна нижнього повіка правого ока, лівого стегна, обох гомілок, крововилив в м`які тканини тім`яної області голови зліва; крововиливи у клітковину воріт легенів, під зовнішню оболонку серця у області гирл великих судин, області кореня брижі тонкої кишки, у області вінцевої зв`язки печінки; у області зв`язок малого сальника (ознаки струсу внутрішніх органів). Усі ушкодження на тілі ОСОБА_9 утворилися від ударних дій (дії) твердих тупих предметів (предмета); супроводжувалися загальним струсом тіла зі зміщенням, натягом внутрішніх органів. Масивність ушкоджень, їх характер і розташування переважно на одній поверхні тіла, локалізація по областям, наявність ознак струсу внутрішніх органів, дають підстави вважати, що вищевказані ушкодження могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при травмі, коли мало місце зіткнення лівої половини тіла потерпілого з травмуючою поверхнею. Смерть потерпілого настала в результаті поєднаної закритої тупої травми голови, шиї, грудної клітки, живота та кінцівок (закрита черепно-мозкова травма у формі важкого забою з субарахноїдальним крововиливом; закритий компресійний перелом 1-2 шийних хребців; закрита травма грудної клітки з переломами 2-12 ребер зліва по середній пахвовій та задній пахвовій лініям, розривами та забієм легень, двостороннім гемотораксом; закрита травма живота з розривом селезінки і гемоперітоніумом; закриті переломи лівої плечової і лівої стегнової кісток). Вказана поєднана закрита тупа травма голови, шиї, грудної клітки, живота та кінцівок має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і знаходиться у прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті. Виразність трупних явищ, встановлених при дослідженні трупа, вказує, що з момента смерті потерпілого до початку дослідження трупа в морзі пройшов період часу близько двох діб. При судово-токсикологічному дослідженні крові і сечі ОСОБА_9 етиловий спирт не виявлений.
При цьому, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 суду повідомив, що особисто встановив наявність тілесних ушкоджень, які відображені у висновку. Також наголосив, що смерть настала від сукупності отриманих травм, а не лише від ушкодження голови. Зокрема, у загиблого виявлено компресійний перелом 1-2 шийних хребців, переломи ребер та розрив селезінки, у результаті чого відбулося скупчення крові у черевній порожнині -1000 мл. З огляду на це, експерт зазначив, що наявність захисного шолома не гарантувала виживання потерпілого.
- протоколами проведення слідчих експериментів за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його законного представника та психолога (зі схемами та фототаблицею). Так, 23.08.2025 свідок ОСОБА_8 показав звідки саме рухався 22.08.20025 о 16 годині 15 хвилин за кермом мотоцикла по головній дорозі вулиці Київська с-ще Вороніж Шосткинського району Сумської області, показав звідки саме здійснив виїзд з прилеглої території на головну дорогу вул. Київська в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, показав, де саме знаходився автомобіль, коли він перестав за ним спостерігати та де знаходився автомобіль, коли він застосував екстрене гальмування гальмами заднього колеса у момент виявлення автомобіля та почав втрачати курсову стійкість. Під час слідчого експерименту 17.09.2025 ОСОБА_8 знов показав, де саме він виявив автомобіль, який здійснив виїзд з прилеглої території та показав положення, в якому він рухався, а також положення, в якому він втратив курсову стійкість; положення, в якому він перебував на момент виявлення небезпеки для руху по своїй смузі руху у вигляді автомобіля, який виїхав з прилеглої території на головну дорогу. Протоколом слідчого експерименту від 15.10.2025 з цим свідком зафіксовано результати почергової роздвижки автомобіля і мотоцикла за 1с, 2 та 2,5 с, їхнє взаємне розташування при зближенні та можливість з робочого місця водія автомобіля спостерігати рух положення мотоцикла у відповідний відтінок часу; 
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2025 зі схемою до протоколу слідчого експерименту та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого, свідок вказав кінцеве розташування мотоцикла на проїзній частині та вказав звідки рухався мотоцикл;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2025 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та спеціаліста-автотехніка, відповідно до якого останній відтворив обстановку та обставини ДТП. ОСОБА_7 в ході експерименту вказав з якого саме положення він здійснював виїзд з прилеглої території, вказав положення в якому він виявив рух мотоцикла по смузі, де він здійснив виїзд, також вказав кінцеве положення автомобіля, та де саме відбулось зіткнення тіла водія та пасажира мотоцикла з лівою частиною автомобіля, показав звідки саме рухався мотоцикл, де саме перебував мотоцикл в момент його виявлення, положення мотоцикла на момент об`єктивного виявлення з його робочого місця. 
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2025, зі схемою до протоколу та фототаблицею, за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, відповідно до якого ОСОБА_7 вказав кінцеве розташування його транспортного засобу на проїзній частині, кінцеве розташування мотоцикла після падіння на проїзній частині та звідки саме рухався мотоцикл, та де здійснив падіння;
-висновком експерта № 1825 від 04.11.2025 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, з якого убачається, що на момент експертного огляду рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля “Volkswagen Transporter”, номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані; до дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля “Volkswagen Transporter”, номерний знак НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані, відповідно до дорожньо-транспортної пригоди не було технічних несправностей, які б могли бути технічною причинною виникнення дорожньо-транспортної пригоди;
-висновком експерта №2206 від 19.11.2025 за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, з якого убачається, що на момент експертного огляду рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина мотоцикла Lifan, номерний знак НОМЕР_2 знаходилися у працездатному стані. До дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина мотоцикла Lifan, номерний знак НОМЕР_2 знаходилися у працездатному стані. Відповідно до дорожньо-транспортної пригоди не було технічних несправностей, які б могли бути технічною причинною виникнення дорожньо-транспортної пригоди;
-висновком експерта № 1967 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якого швидкість руху двоколісного мотоцикла з типом двигуна до 350 см^3 марки Lifan, виходячи з довжини його переміщення в перекинутому стані до зупинки, а саме з початку переміщення на відстані 38,7 м до орієнтиру, і зупинки на відстані 10.1 м до орієнтиру, складала 65-72 км/год;
-висновком експертів № 16029 за результатами проведення комісійної судово-транспортної експертизи, відповідно до якого у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Volkswagen T4, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» Правил дорожнього руху України.
У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія Volkswagen T4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Volkswagen T4, д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2 та дорожньої розмітки «вузька суцільна лінія» Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Діями водія автомобіля Volkswagen T4, д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 була створена небезпека для руху водія мотоцикла Lifan, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 .
У цій дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла Lifan, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.1, 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.
У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія мотоцикла Lifan, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 з автомобілем Volkswagen T4, р.н. НОМЕР_1 , визначалася шляхом виконання ним вимог п.п 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія мотоцикла Lifan, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п.12.1, 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_15 , який проводив цю експертизу,  показав, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на проїзній частині дороги по вул. Київській у с. Вороніж Шосткинського району Сумської області в районі прилеглої території. Відповідно тим обставинам, які були викладені слідчим у постанові, водій автомобіля здійснив виїзд із прилеглої території, при цьому водій мотоцикла рухався по проїзній частини дороги. Відповідно до Правил дорожнього руху водій автомобіля, виїжджаючи з прилеглої території, повинен надати дорогу транспортним засобам, які рухаються по проїзній частині дороги. У постанові слідчого було вказано, що діями водія автомобіля Volkswagen T4 було створено небезпеку. Відповідно до методичних рекомендацій проведення таких видів дослідження було проаналізовані обставини, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода і експертна комісія прийшла до висновку, що саме діями водія автомобіля Volkswagen T4, який здійснював виїзд з прилеглої території була створена небезпека, оскільки він своїми діями вимагав від іншого учасника дорожнього руху застосовувати заходи уникнення дорожньо-транспортної пригоди. Проведеними дослідженнями відносно водія мотоцикла, встановлено, що у випадку застосування своєчасного екстреного гальмування він мав технічну можливість уникнення дорожньо-транспортної пригоди, тому вказана ДТП показує, що саме діями водія автомобіля була створена небезпека для подальшого руху водію мотоциклу. Дії водія автомобіля, які не відповідали вимогам п.10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Дії водія мотоцикла не відповідали вимогам п.12.1, 12.3, 12.4, 12.9 «Б» також знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Тобто технічна можливість для водія автомобіля Volkswagen T4 визначалася саме надання переваги у русі водію мотоцикла. Щодо дій водія мотоцикла, то він повинен був застосовувати гальмування, і розрахунками встановлено, що у випадку своєчасного застосування гальмування водієм мотоцикла, він також мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортного засобу. Не залежно від швидкості руху мотоцикла, водій автомобіля, перед виїздом на проїзну частину дороги з прилеглої повинен надати перевагу транспортним засобам, які рухаються по проїзній частині. Також експерт зазначив, що відповідно дорожньої розмітки 1.1 – водій автомобіля Volkswagen T4 міг виконати поворот з прилеглої території на проїзну частину дороги тільки праворуч. 
Досліджені докази не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, отриманий в установленому законом порядку. Відповідає вимогам закону і процедура вилучення речових доказів у кримінальному провадженні. Вказані докази є належними, допустимими та достовірними.
Разом з тим суд не враховує дані протоколу слідчого експерименту від 23.08.2025 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого ОСОБА_11 відтворила обстановку та обставини ДТП, з огляду на пояснення експерта ОСОБА_15 . Так, експерт під час допиту зазначив, що із показань цього свідка слідує, що вона побачила мотоцикл на відстані 45 метрів. Під час проведення досліджень з урахуванням цього було визначено час руху мотоцикла з моменту виявлення його свідком ОСОБА_11 до моменту зіткнення, цей час визначено 1,3 с. Виходячи з розрахунків, що проводились з метою перевірки показань свідка ОСОБА_11 на технічну спроможність, а саме: швидкості автомобіля, яка становила - 36,9 км/год, та шляху гальмування – 10,7 м, експерта комісія дійшла висновку, що при тих вихідних даних, які встановлені під час слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 , положення транспортних засобів не відповідає тому, яке вказано під час слідчого експерименту. Як наслідок, показання свідка ОСОБА_11 оцінені як технічно неспроможні і не приймаються до уваги судом.
Захисник, вказуючи також на винуватість і ОСОБА_8 (водія мотоцикла), звертав увагу на те, що ОСОБА_7 на відстані 98,5 м бачив мотоцикл, тому вважав, що і мотоцикліст мав би бачити автомобіль і вчасно загальмувати. Разом тим така позиція сторони захисту не спростовує тих обставин, що основною причиною ДТП стали дії саме обвинуваченого, за умови відсутності яких ДТП взагалі не відбулося. 
Аналіз норми статті 286 КК України свідчить, що цей злочин належить до злочинів з так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають з ними у причинному зв`язку.
Про необхідність з`ясовувати і зазначати у вироках, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також в роз`ясненні, яке міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Згідно з Правилами дорожнього руху України, перетинати суцільну лінію розмітки (одинарну 1.1 чи подвійну 1.3) заборонено. 
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
У відповідності до п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги – велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Аналізуючи зазначені вимоги Правил дорожнього руху України, суд вважає доведеним, що саме дії ОСОБА_7 стали основною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та порушення ним ПДР знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 . Зокрема, обвинувачений, керуючи технічно справним автомобілем, не мав права здійснювати поворот ліворуч, а лише праворуч, мав можливість вчасно виявити мотоцикліста та уникнути зіткнення. Виїджаючи на дорогу, обвинувачений був зобов`язаний, у відповідності до наведених вище вимог п.п.10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР, переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншому учаснику руху - мотоциклісту, дати дорогу мотоциклу, що рухався по ній, а потім повернути праворуч, але він цього не зробив, що і призвело до настання смерті потерпілого.
При цьому доводи захисника про те, що дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» обвинувачений не бачив, судом до уваги не приймаються. Такі доводи спростовуються фототаблицею до протоколу огляду місця події, на якій чітко видно наявність дорожньої розмітки «вузької суцільної лінії» на місці пригоди, більш того асфальтне покриття під час ДТП було мокре, що покращувало видимість на ньому білої розмітки.
Вказані обставини підтверджуються наведеними вище письмовими доказами та показами свідків. Зокрема, за висновком експертів № 16029 за результатами проведення комісійної судової інженерно-транспортної експертизи, суд враховує, що саме діями водія Volkswagen T4 ОСОБА_7 була створена небезпека для руху водію мотоцикла ОСОБА_8 .
Так, на переконання суду, експертами у вищезазначеному висновку за результатами синтезованого аналізу всіх отриманих вихідних даних було встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля визначалася шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Невідповідність дій ОСОБА_7 вимогам п.п. 10.1, 10.2 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому діями саме водія автомобіля Volkswagen T4 ОСОБА_7 була створена небезпека для руху водія мотоцикла Lifan ОСОБА_8 .
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. 
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Суд також вважає необхідним зазначити, що під час прийняття судом рішення, яке має бути не лише законним та обґрунтованим, а й справедливим, суд повинен враховувати інтереси суспільства, забезпечити захист прав громадян, що потерпіли від кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, суд, зважаючи на те, що сторони вільні у використанні своїх прав, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю. 
На підставі викладеного, суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Суд приймає до уваги рекомендації Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України належить до тяжких необережних злочинів,його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи покарання з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, суд враховує характер вчинених дій, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працює робітником по догляду за тваринами ТОВ «Контакт Плюс», за місцем проживання та роботи характеризуються позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, похилий вік обвинуваченого, який становить 61 рік, наявність у нього хронічного захворювання серця, а також складні сімейні обставини, пов`язані з необхідністю утримання 87-річної непрацездатної бабусі та здійснення піклування про доньку й онуку, які є особами з інвалідністю, що підтверджується наданими суду доказами цих обставин. 
Крім цього, суд враховує, що обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, поведінку в судовому засіданні, яка була бездоганною, правдиві та послідовні покази обвинуваченого, негативне ставлення до вчиненого, критичну оцінку своїх дій та висловлення жалю потерпілим за наслідки, які настали, а також щире бажання допомогти останнім відшкодувати їм завдані збитки.
Окремої уваги заслуговує той факт, що обвинувачений не намагався уникнути відповідальності чи залишити потерпілого в небезпеці. Навпаки, одразу після ДТП він виявив турботу про стан потерпілого, намагаючись йому допомогти,невідкладно доручив доньці викликати швидку допомогу й правоохоронні органи. На даний час матеріально відшкодовує понесені витрати на поховання і встановлення пам`ятника.
Слід зазначити, що потерпілими були прийняті вибачення обвинуваченого та вони обидва просили не призначати покарання, пов`язане із позбавленням волі, та не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами. 
Враховуючи вищезазначені обставини, тяжкість вчиненого необережного кримінального правопорушення, особу винного, думку потерпілих, які просили призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства. А тому обвинуваченому слід призначити покарання, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі і застосувати ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
Суд вважає за доцільне не застосовувати до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Дана позиція узгоджується з думкою прокурора та потерпілих. Крім того, судом взято до уваги, що на утриманні обвинуваченого перебувають 87-річна бабуся, а також донька та онука, які мають інвалідність і потребують регулярних поїздок до медичних закладів. Позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами може вкрай негативно вплинути на умови життя та стан здоров`я вказаних членів його родини.
Суд вважає за доцільне залишити без змін раніше обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Питання щодо арештованого майна у кримінальному провадженні вирішити згідно з ч.4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням ряду судових експертиз у даному кримінальному провадженні на загальну суму 41559,84 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Керуючись ст. 50, 65 КК України, ст. 370 , 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань проба ції; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не від`їжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Скасувати арешт майна, а саме: автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла «Lifan LF200-10B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було накладено ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 26 серпня 2025 року.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
-автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 – повернути власнику;
- мотоцикл «Lifan LF200-10B», реєстраційний номер НОМЕР_2 – повернути власнику.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні на загальну суму 41559 (сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 84 коп.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя | ОСОБА_1