ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1432/26
09 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОБІОСТАНДАРТ" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду через представника адвоката Величко Ганну Володимирівну надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОБІОСТАНДАРТ" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати повністю рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області № 1390/19-00-24-09/1914 від 28 січня 2026 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені у загальному розмірі 243847,04 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що підприємство позивача є гірничим підприємством та має пільги по сплаті єдиного внеску не пізніше 28 числа наступного місяця. Статус гірничого підприємства, за позицією позивача, підтверджується інформацією щодо видів його діяльності, наявною у ЄДРЮОФОПГФ, наявністю спеціальних дозволів на користування надрами, а також фактом складання та подання до податкового органу податкової декларації з рентної плати за користування надрами. Натомість податковим органом застовано загальне правило визначення граничних строків сплати єдиного внеску, що привело до неправильного визначення суми штрафних санкцій. Крім того позивач зазначає, що фактично порушення строку сплати ЄСВ становить один день, у зв`язку з чим вважає застосування штрафу у розмірі 20 відсотків від простроченої суми таким, що не відповідає принципу пропорційності та справедливості. 
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 
01 квітня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління ДПС у Тернопільській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що згідно з прийнятим контролюючим органом рішенням №1390/19-00-24 09/1914 від 28 січня 2026 року щодо ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» нараховано штрафні санкції у розмірі – 234601,45 грн та пеню у розмірі – 9245,59 грн за несвоєчасну сплату ЄСВ, що за позицією відповідача відповідає вимогам Закону № 2464. Відповідач зазначає, що розрахунок фінансової санкції здійснювався на підставі даних ІКС. Додатково повідомляє, що долучені позивачем документи до позовної заяви, а саме: податкова декларація з рентної плати, спеціальні дозволи на користування надрами подавалися представниками ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» до Головного управління ДПС у Волинській області, а не до Головного управління ДПС у Тернопільській області.
06 квітня 2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій заперечення відповідача вважає необґрунтованими. Позивач зазначає, що здійснює діяльність з видобування торфу на підставі спеціальних дозволів на користування надрами №785 та №810, що підтверджує його статус як гірничого підприємства у розумінні Гірничого закону. Посилання відповідача на те, що документи, які підтверджують статус позивача як гірничого підприємства, надані до іншого територіального управління ДПС України, представник позивача вважає таким, що не підлягає врахуванню, оскільки відповідно до принципу «належного врядування», державний орган не може перекладати на приватну особу наслідки своєї внутрішньої неорганізованості чи відсутності обміну даними між підрозділами. При цьому позивач вважає, що відповідачем всупереч вимогам статті 77 КАС України не надано доказів правомірності оскаржуваного рішення.
15 квітня 2026 року до суду надійшли додаткові пояснення представника ГУ ДПС у Тернопільській області, у яких зазначає, що наявність у позивача виду економічної діяльності 08.92 «Добування торфу» не є достатньою та самостійною правовою підставою для висновку про те, що такий суб`єкт господарювання має статут гірничого підприємства в розумінні чинного законодавства України. При цьому документи, на які посилається позивач як на підтвердження статусу гірничого підприємства, зокрема податкова декларація з рентної плати, спеціальні дозволи на користування надрами, подавалися представниками ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» до Головного управління ДПС у Волинській області, тоді як оспорюване рішення приймалося Головним управлінням ДПС у Тернопільській області. За таких обставин зазначені документи не перебували у розпорядженні контролюючого органу, який приймав відповідне рішення, та об`єктивно не могли бути враховані під час його прийняття. Відтак оспорюване рішення прийнято на підставі наявних у контролюючого органу даних.
15 квітня 2026 року представником позивача подано до суду заперечення на додаткові пояснення представника відповідача, у яких зазначає, що статус гірничого підприємства підтверджується законом, а не розсудом податкового органу. При цьому зазначає, що закон не ставить застосування пільгового строку сплати (до 28 числа) у залежність від того, чи є у податкового органу «внутрішнє переконання». Інше тлумачення зробило б ч. 8 ст. 9 Закону про ЄСВ невизначеною та такою, що не підлягає застосуванню. Крім того, відсутність документів у відповідача не звільняє його від обов`язку застосовувати закон, а незнання закону або помилкова кваліфікація статусу платника не можуть бути виправдані обмеженістю камеральної перевірки.
Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши подані суду заяви по суті та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОБІОСТАНДАРТ», код ЄДРПОУ 43065223, місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, м.Теребовля, вул. Мазепи, буд.7, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Тернопільській області, Теребовлянська ДПІ.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, сформованої 15.10.2024, видами діяльності ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» є: 08.92 Добування торфу (основний), 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 02.10 Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, 02.20 Лісозаготівлі, 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення, 25.62 Механічне оброблення металевих виробів, 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, 36.00 Забір, очищення та постачання води, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 71.20 Технічні випробування та дослідження. (арк. справи 11)
22 квітня 2025 року позивачем сплачено ЄСВ в сумі 14285,71 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №978 від 22.04.2026, а також 5494,90 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №982 від 22.04.2026. (арк. справи 6, зворот)
29 квітня 2025 позивачем сплачено ЄСВ в сумі 12234408,88 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №967 від 17.04.2025. (арк. справи 7)
29 січня 2026 року Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято рішення №1390/19-00-24-09/1914 про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску, яким до ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» застосовано штраф у розмірі 234601,45 грн за період з 22.04.2025 до 29.04.2025, та нараховано пеню у розмірі 9245,59 грн. (арк. справи 8)
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI. (далі – Закон №2464-VI)
Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом. (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI)
Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску. (пункт 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI)
Згідно частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Днем сплати єдиного внеску вважається: 
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком, небанківським надавачем платіжних послуг або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком, небанківським надавачем платіжних послуг або іншим учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. (частина десята статті 9 Закону №2464-VI)
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. (частина 11 статті 9 Закону №2464-VI)
Згідно частин другої, третьої статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Частиною десятою статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Крім того, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. (абзац другий частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI)
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. (частина 13 статті 25 Закону №2464-VI)
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. 
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. (частина 14 статті 25 Закону №2464-VI)
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави вважати, що у випадку несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) платником єдиного внеску, тобто поза межами строку, визначеного частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI, податковий орган застосовує до такого платника штрафні санкції, а саме штраф та пеню, у зв`язку з чим приймає відповідне рішення, яке може бути оскаржене у судовому порядку. 
При цьому, частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI встановлено як загальний строк сплати ЄСВ (не пізніше 20 числа наступного місяця), так і спеціальний (не пізніше 28 числа наступного місяця), який застосовується виключно до гірничих підприємств. 
Спірним у даній справі є питання наявності у позивача статусу гірничого підприємства та, відповідно, з`ясування питання про те, який строк сплати ЄСВ підлягає застосуванню: загальний (не пізніше 20 числа наступного місяця) чи спеціальний (не пізніше 28 числа наступного місяця).
Згідно статті 1 Гірничого закону України від 06.10.1999 №1127-XIV гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).
Статтею 24 Гірничого закону передбачено, що гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати:
спеціальний дозвіл на користування надрами;
акт про надання гірничого відводу (для гірничих об`єктів, розробка родовищ корисних копалин на яких здійснюється підземним способом);
технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку;
геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» є підприємством, основним видом діяльності якого є добування торфу (КВЕД 08.92).
Також з матеріалів справи слідує, що ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» володіє спеціальними дозволами на користування надрами №785 від 13.02.1997 та 810 від 04.03.1997. 
Так, спеціальний дозвіл на користування надрами №785, виданий 13.02.1997, з урахуванням змін, внесених наказом від 28.08.2024 №393, надає ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» право на видобування корисних копалин з метою видобування торфу, придатного для виробництва торфу фрезерного для виготовлення брикетів та для виготовлення компостів, на об`єкті надрокористування – родовище «Засвіття Ситнелюк», ділянка №1, Південна частина ділянки №1, ділянки №2, №3, №4, №5, №6, розташованого у Волинській області, Камінь-Каширський район. Ступінь освоєння надр – розробляється. Запаси корисної копалини (торфу) затверджені (апробовані) протоколом ДКЗ України від 15.11.2022 №5527. Строк дії – до 13.02.2035. (арк. справи12-13)
Спеціальний дозвіл на користування надрами №810, виданий 04.03.1997, з урахуванням змін, внесених наказом від 15.03.2024 №121, надає ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» право на видобування корисних копалин з метою видобування торфу, придатного для виробництва брикетів та приготування компостів, на об`єкті надрокористуванняЗ – родовище «Сойне», ділянки №1, №2, №3, №4, розташованого у Волинській області, Камінь-Каширський район. Ступінь освоєння надр – розробляється. Запаси корисної копалини (торфу) затверджені (апробовані) протоколом ДКЗ України від 19.07.2016 №3611. Строк дії – до 04.03.2036. (арк. справи 14-15)
Згідно положень Податкового кодексу України, користування надрами для видобування корисних копалин підлягає сплаті рентною платою у порядку, визначеному статтею 252 ПК України.
Підпунктом 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 ПК України визначено, що платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр. 
Платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об`єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл. 
Згідно пункту 252.25 статті 252 ПК України платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов`язання:
за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;
за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Подання декларації, строки сплати, відповідальність платників та контроль за справлянням рентної плати визначено статтями 257 і 258 цього Кодексу. (пункт 252.26. статті 252 ПК України)
Аналіз наведених положень податкового законодавства свідчить про те, що гірниче підприємство, яке здійснює користування надрами для видобування корисних копалин, зобов`язано подавати відповідну податкову декларацію з рентної плати за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки на території України.
З матеріалів справи слідує, що ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» на виконання зазначених вище вимог ПК України подано до Головного управління ДПС у Волинській області, тобто за місцезнаходженням ділянок надр, з яких видобуті корисні копалини (торф), податкову декларацію з рентної плати за другий квартал 2025 року, тобто той період, який охоплює період виникнення спірних правовідносин, пов`язаних з несвоєчасною сплатою ЄСВ. (арк. справи 16)
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» є гірничим підприємством, яке відповідно до вимог частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, зобов`язано сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Cторонами не заперечується, що у квітні 2025 року позивачем сплачено наступні суми ЄСВ у такі дати:
22.04.2025 року – 5494,90 грн згідно платіжної інструкції №982 від 22.04.2025;
22.04.2025 року – 14285,71 грн згідно платіжної інструкції №978 від 22.04.2025;
29.04.2025 року – 1223440,88 грн (з яких нараховано 1153226,65 грн) згідно платіжної інструкції №967 від 17.04.2025.
З наведеного слідує, що ЄСВ в сумі 1153226,65 грн сплачено позивачем з порушенням граничного терміну, визначеного частиною восьмою статті 9 Закону №2464-VI, на один день (29.04.2025-28.04.2025), а тому рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №1390/19-00-24-09/1914 від 28.01.2026 в частині нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 1153,23 грн (0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу) є правомірним та скасуванню не підлягає.
Разом з тим, оскільки суми єдиного внеску у розмірі 5494,90 грн згідно платіжної інструкції №982 від 22.04.2025 та 14285,71 грн згідно платіжної інструкції №978 від 22.04.2025 сплачені позивачем, як гірничим підприємством, до 28 числа, тому в силу приписів частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI вважаються сплаченими своєчасно, у зв`язку з чим нарахування відповідачем пені на вказані платежі в сумі 8092,36 грн здійснено безпідставно. 
З урахуванням викладеного суд вважає, що спірне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині нарахування суми пені в розмірі 8092,36 грн.
Щодо правомірності рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №1390/19-00-24-09/1914 від 28.01.2026 в частині нарахування штрафу у розмірі 234601,45 грн, то суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, абзац другий частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI передбачає обов`язок податкового органу застосувати до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Зі змісту розрахунку штрафної санкції, долученого до рішення №1390/19-00-24-09/1914 від 28.01.2026, слідує, що нарахована відповідачем сума штрафних санкцій 234601,45 грн включає в себе:
230645,33 грн – штрафна санкція у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми єдиного внеску у розмірі 1153226,65 грн;
1098,98 грн – штрафна санкція у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми єдиного внеску у розмірі 5494,90 грн;
2857,14 грн – штрафна санкція у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми єдиного внеску у розмірі 14285,71 грн.
Враховуючи, що у ході розгляду даної справи судом встановлено факт своєчасної сплати позивачем, як гірничим підприємством, сум ЄСВ у розмірі 5494,90 грн згідно платіжної інструкції №982 від 22.04.2025 та 14285,71 грн згідно платіжної інструкції №978 від 22.04.2025, тому нарахування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 20% на вказані платежі в загальній сумі 3956,12 грн (1098,98 грн + 2857,14 грн) здійснено безпідставно. 
З урахуванням викладеного суд вважає, що спірне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині нарахування суми штрафу в розмірі 3956,12 грн.
Разом з тим, судом встановлено та не заперечується позивачем, що нарахована сума єдиного внеску у розмірі 1153226,65 грн сплачена ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ» з порушенням встановленого частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI строку на один день. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги та зазначаючи про необхідність скасування рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №1390/19-00-24-09/1914 від 28.01.2026 в частині нарахування штрафу, представник позивача зазначає, що сума нарахованого штрафу за один день прострочення сплати ЄСВ не відповідає принципам пропорційності та співмірності правопорушення і покарання. 
Суд критично оцінює вказану позицію представника позивача з огляду на наступне.
Принцип пропорційності, на який посилається представник позивача, закріплений у практиці Конституційного Суду України (КСУ) та Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), вимагає, щоб заходи втручання у права особи (включаючи право на мирне володіння майном) відповідали суспільній меті. Тобто, пропорційність втручання у право на мирне володіння майном полягає у забезпеченні балансу між суспільним та приватним інтересом. 
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно наведеного вище визначення, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI)
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу). (частина 12 статті 9 Закону №2464-VI)
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. (частина 16 статті 25 Закону №2464-VI)
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що на відміну від податків, які формують загальний Державний бюджет для подальшого перерозподілу, ЄСВ є цільовим консолідованим збором, облік якого здійснюється в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, яка є солідарною, тобто у рівних частинах забезпечує потреби фондів соціального страхування. Своєчасне нарахування та сплата єдиного внеску забезпечує застрахованим особам право на матеріальне забезпечення у разі настання страхових випадків та є однією із гарантій права на соціальний захист. При цьому, затримка платниками ЄСВ сплати вказаного збору створює негативні наслідки для соціально вразливих верств населення, загрожуючи виплатам, які є єдиним джерелом існування для певних категорій громадян.
Приписами підпункту 111.1.1 пункту 111.1 статті 111 Податкового кодексу України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується фінансова відповідальність, яка є одним із видів юридичної відповідальності.
Пунктом 111.2 статті 111 Податкового кодексу України визначено, що фінансова відповідальність застосовується у виді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Словосполучення «та/або» свідчить про те, що законодавцем передбачена можливість, у разі притягнення платника до фінансової відповідальності, застосування одночасно як штрафних санкцій (штрафу) так і пені.
Нормами Закону №2464-VI, які є спеціальними у межах даних спірних правовідносин, передбачено одночасне застосування як пені, так і штрафу за несвоєчасну (не у повному обсязі) сплату ЄСВ. При цьому, положеннями вказаного Закону не передбачено визначення розміру штрафної санкції (20%) в залежності від тривалості порушеного строку сплати ЄСВ або розміру недоплаченої суми. Принципове та визначальне значення має сам факт допущеного порушення механізму сплати ЄСВ, як передумови для виникнення у податкового органу обов`язку застосувати до порушника відповідні фінансові санкції. 
Суд зазначає, що законодавець, впроваджуючи фінансові санкції у вигляді одночасного нарахування штрафу та пені на платника ЄСВ, виступає в ролі правового гаранта захисту найманого працівника від недобросовісних дій чи бездіяльності роботодавця, а також забезпечує дисциплінування платників ЄСВ з метою безперервного наповнення фондів соціального страхування. 
При цьому суд вважає, що ризик незабезпечення соціальних гарантій вразливих верств населення внаслідок відсутності фінансування через несвоєчасну сплату ЄСВ є значно вищою загрозою для суспільства, ніж фінансовий тягар санкцій для платника ЄСВ, яким порушено строки його сплати чи сплачено у неповному розмірі. 
З урахуванням викладеного суд вважає, що визначений Законом №2464-VI та застосований відповідачем підхід (штраф + пеня) до порушників сплати ЄСВ є збалансованим та виправданим правовим механізмом, який спрямований на безумовне забезпечення публічного інтересу, виконання державою її базової соціальної функції та захист прав громадян, що повністю відповідає критеріям правомірності у демократичному суспільстві.
Крім того, суд звертає увагу, що передбачені Законом №2464-VI фінансові санкції є прогнозованими, тобто платник заздалегідь знає про наслідки порушення строків сплати ЄСВ, а отже, має можливість планувати власну фінансову дисципліну.
Отже, враховуючи, що позивачем допущено несвоєчасну сплату ЄСВ в сумі 1153226,65 грн, тому відповідачем правильно нараховано штраф у розмірі 20 відсотків від несвоєчасно сплаченої суми, що склало 230645,33 грн, а тому рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №1390/19-00-24-09/1914 від 28.01.2026 в цій частині скасуванню не підлягає як таке, що прийнято правомірно. 
Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «АГРОБІОСТАНДАРТ», і відсоток задоволених вимог становить близько п`яти відсотків (12048,48 грн від 243847,04 грн), тому з урахуванням принципу пропорційності суд вважає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 166,40 грн. (5 % від 3328,00 грн).
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОБІОСТАНДАРТ" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №1390/19-00-24-09/1914 від 28 січня 2026 року в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОБІОСТАНДАРТ" пені в сумі 8092 (вісім тисяч дев`яносто дві) гривні 36 копійок та штрафу в сумі 3956 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 12 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОБІОСТАНДАРТ" витрати по сплаті судового збору в сумі 166 (сто шістдесят шість) гривень 40 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 09 липня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОБІОСТАНДАРТ" (місцезнаходження: вул. Мазепи, 7, м.Теребовля, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 48101 код ЄДРПОУ 43065223); 
відповідач:
- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 код ЄДРПОУ 44143637). 
Головуючий суддя Мірінович У.А.