ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2026 року м.Дніпро Справа № 908/1536/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чус О.В. (доповідач),
судді Кощеєв І.М., Мороз В.Ф.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представники позивача: Букін Сергій Михайлович (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво, виписка з ЄДР
Представник відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 (повний текст рішення складено та підписано 09.09.2025, суддя Давиденко І.В.) у справі № 908/1536/25
за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" (69001, м. Запоріжжя, вул. Героїв Крут (до перейменування -12 Квітня), буд. 2, ідентифікаційний код 43831031)
про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором оренди землі,

ВСТАНОВИВ:
В травні 2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №1674/08-07/25 від 23.05.2025) Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20» про розірвання договору оренди землі від 27.07.2021 № 202105000100061, повернення земельної ділянки площею 0,5421 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0198 та земельної ділянки площею 0,5606 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0200 за адресою: м. Запоріжжя, вул.Героїв Крут (до перейменування - 12 Квітня), буд. 2, у придатному для подальшого використання стані шляхом складання акту приймання-передачі, стягнення заборгованість за договором оренди землі від 27.07.2021 № 202105000100061 за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 в розмірі 4 802 657,28 грн.
Позов обґрунтовано приписами ст.ст. 11, 16, 377, 509, 525, 526, 530, 651, 759, 762 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 283 ГК України, ст.ст. 83, 120, 141, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 24, 25, 31, 32, 34 Закону України «Про оренду землі» та мотивовано невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди землі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 позов задоволено повністю.
Розірвано договір оренди землі № 202105000100061 від 27.07.2021, укладений Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20».
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “СПОРТХАУС 20” повернути на користь Запорізької міської ради земельні ділянки: площею 0,5421 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0198, площею 0,5606 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0200 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Крут, буд. 2, у придатному для подальшого використання стані шляхом складання акту приймання-передачі
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “СПОРТХАУС 20” (69001, м. Запоріжжя, вул. Героїв Крут, буд. 2, ідентифікаційний код 43831031) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) заборгованість за договором оренди землі від 27.07.2021 № 202105000100061 за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 в розмірі 4 802 657,28 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “СПОРТХАУС 20” (69001, м. Запоріжжя, вул. Героїв Крут, буд. 2, ідентифікаційний код 43831031) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) витрати по сплаті судового збору в розмірі 62 476,69 грн.
Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: поновити строк апеляційного оскарження; скасувати рішення суду від 13.08.2025; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити; стягнути з Запорізької міської ради на користь ТОВ "СПОРТХАУС 20" понесені судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним через неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи.
Суд не врахував, що відповідач у 2021 та 2022 роках регулярно сплачував орендну плату, а тому не можна стверджувати про систематичне порушення договору. Укладаючи договір оренди у 2021 році, відповідач не міг передбачити повномасштабне вторгнення Російської Федерації 24 лютого 2022 року та введення воєнного стану. Торгово-промислова палата України засвідчила наявність форс-мажорних обставин. Місто Запоріжжя є прифронтовим, зазнає постійних обстрілів, а у 2022– 2024 роках перебувало в енергетичній блокаді, що унеможливлювало господарську діяльність відповідача. Водночас Запорізька міська рада не надала орендарям жодних пільг, не пропонувала відстрочок чи зменшення орендної плати, а претензія була подана лише у березні 2025 року виключно для формального досудового врегулювання.
Відповідач заявляє про пропуск позивачем строку позовної давності. Загальна позовна давність згідно ст 257 ЦК України становить три роки, і вона починає перебігати з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, ч 1 та 5 ст 261 ЦК України. Оскільки позовну заяву подано 23 травня 2025 року, а стягнення заявлено за період з 1 січня 2023 року, то вимоги за цей період частково виходять за межі трирічного строку, що є підставою для відмови в позові в цій частині.
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявленого розміру заборгованості. Розрахунок орендної плати за 2023– 2024 роки здійснено на основі витягу з нормативної грошової оцінки від 15 березня 2021 року, але з використанням коефіцієнта 2023 року, походження якого не розкрито та не підтверджено жодними документами. Нормативна грошова оцінка має визначатися відповідно до Податкового кодексу України та Закону України «Про оцінку земель», а зміна такої оцінки є підставою для перегляду орендної плати. Однак позивач не надав оновленої технічної документації або витягів за 2023– 2024 роки, що унеможливлює перевірку правильності застосованих коефіцієнтів та нормативної грошової оцінки.
Також відповідач зазначає, що у разі задоволення апеляційної скарги судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, мають бути розподілені відповідно до статей 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог, а в разі відмови в позові – покладаються на позивача. Відповідач надав попередній розрахунок таких витрат, пов`язаних із підготовкою та поданням апеляційної скарги, участю в судових засіданнях та складанням інших процесуальних документів.
Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Мороз В.Ф.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/1536/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/1536/25.
10.10.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі № 908/1536/25 – залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
30.10.2025 від скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 93 715,03 грн, відповідно до квитанції про сплату від 30.10.25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі № 908/1536/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 27.01.2026 о 15 год. 00 хв. 
19.11.2025 від  позивача/Запорізької міської ради до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу; Запорізька міська рада не погоджується з доводами апеляційної скарги ТОВ "СПОРТХАУС 20" і вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Апелянт посилається на сплату орендної плати у 2021– 2022 роках, однак цей період не є предметом позову – позивач стягує заборгованість виключно за 2023– 2024 роки. Тому посилання на належне виконання у попередні роки не спростовує факту порушень у спірний період. 
Щодо форс-мажору, позивач зазначає, що універсальний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року не є сертифікатом про форс-мажор у розумінні Закону України «Про торгово-промислові палати України». Такий сертифікат видається кожному суб`єкту господарювання окремо на його звернення та за умови доведення, що саме ці обставини зробили неможливим виконання конкретного зобов`язання за конкретним договором. Крім того, форс-мажор може звільнити лише від відповідальності у вигляді штрафних санкцій, але не від виконання основного грошового зобов`язання, а в даному позові штрафні санкції не застосовуються – стягується лише основна заборгованість. 
Також позивач наголошує, що досудове врегулювання для цієї категорії спорів не є обов`язковим, проте він направляв відповідачу претензію, на яку той відповів, визнавши борг та пообіцявши сплатити, однак цього не зробив. Отже, наявні всі підстави для розірвання договору через систематичне невиконання його істотних умов.
Позивач звернувся до суду 23 травня 2025 року з вимогами про стягнення заборгованості за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Крім того, відповідач вперше заявив про пропуск строку позовної давності лише в апеляційній скарзі, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, що суперечить вимогам статті 267 Цивільного кодексу України, згідно з якою така заява має бути зроблена до винесення рішення. Тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Апелянт стверджує, що позивач неправомірно застосував коефіцієнт індексації 2023 року без належного документального підтвердження. Однак позивач при розрахунку керувався умовами самого договору оренди, зокрема пунктами, які встановлюють розмір орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки, а також положеннями Податкового кодексу України, які передбачають обов`язкове застосування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель. Значення цих коефіцієнтів щороку доводяться Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, і позивач використовував офіційні дані. Крім того, факт несплати орендних платежів у 2023– 2025 роках підтверджується інформацією з бюджетної системи "LOGIKA". Усі ці докази були належним чином досліджені судом першої інстанції, який перевірив правильність розрахунку заборгованості. Доводи апелянта не спростовують цих висновків.
Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2026 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі № 908/1536/25, відкладено на 30.04.2026 об 11:00 годині.
У зв`язку з перебуванням судді - члена колегії Мороза В.Ф. у відпустці, розгляд апеляційної скарги у справі № 904/284/25, призначений на 30 квітня 2026 року не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.05.2026 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі №908/1536/25 призначено у судовому засіданні на 22.06.2026 о 15:30 год.
Ухвалою суду від 22.06.2026, зокрема, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі № 908/1536/25 відкладено до 27.07.2026 року о 14-20 год.
27.07.2026 секретарем судового засідання Солодовою І.М. під час підготовки до проведення судового засідання в режимі відеоконференції перевірено працездатність комплексу технічних засобів відеозапису. Зауважень щодо його роботи не встановлено. Однак у призначений час - о 14:38 год. - представник відповідача, адвокат Вищнякова І.О., до відеоконференції не під`єдналася. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, зокрема переривання зв`язку, відсутності належного технічного забезпечення тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву та бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. За таких обставин провести судове засідання в режимі відеоконференції за участю представника відповідача не виявилося можливим, про що складено відповідний акт.
У судовому засіданні 27.07.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи. 
27.07.2021 між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20» (Орендар) укладено Договір оренди землі № 202105000100061 (Договір). (а.с. 11-13)
Відповідно до п. 1 Договору, Орендодавець відповідно до рішення п`ятдесят третьої сесії сьомого скликання Запорізької міської ради №44/151 від 30.09.2020 надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для розташування торгово-розважального центру, що знаходиться : м. Запоріжжя, вул.12 Квітня, 2.
Пунктом 3 Договору, в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 1,1026 га, у тому числі: - земельна ділянка площею 0,5421 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0198; - земельна ділянка, площею 0,5606 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0200.
На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: споруди орендаря та (або) інші об`єкти, що не відносяться до нерухомого майна відсутні. Земельна ділянка передається в оренду разом з спорудами орендаря (п. 5 Договору).
Орендодавець передав Орендарю земельні ділянки загальною площею 1,1026 га, в тому числі: - земельна ділянка площею 0,5421 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0198; - земельна ділянка, площею 0,5606 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0200, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі земельної ділянки за Договором.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, щодо вказаної земельної ділянки, Договір оренди землі зареєстровано 29.07.2015 за № 21076162623101. (а.с. 22-23)
Згідно з п. 11 Договору сторонами погоджено, що Договір укладено до 24.06.2039.
Відповідно до п. 12 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 1851 080,95 грн, з якої розмір орендної плати земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:05:004:0198 становить 856 477,88 грн, з кадастровим номером 2310100000:05:004:0200 становить 994 603,07 грн, що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2021 року 
За умовами п. 13 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору чи продовження його дії.
Згідно з п. 34.6 Договору, Орендар зобов`язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати, відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п.14 Договору, орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету наведений в договорі. 
Згідно з п. 38.2 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання з рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків , передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. 
За приписами п. 39 Договору розірвання договору оренди допускається в односторонньому порядку .
Несплата, несвоєчасна та/або неповна сплата орендарем орендної плати протягом 6-ти місяців (п.39.1 Договору).
Згідно з листом Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради вих. №06.1-14/928 від 02.05.2025 за наявними даними інформаційно-аналітичної системи управління плануванням та виконанням місцевих бюджетів, через яку у відповідності до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 627 здійснюється інформаційна взаємодія між органами, що контролюють справляння надходжень бюджету та органами місцевого самоврядування, відповідачем до бюджету Запорізької міської територіальної громади за кодом класифікації бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» протягом 2022 сплачено 154 294,25 грн, протягом 2023-2025(станом на 01.04.2025) оплат не здійснювалось. (а.с. 24)
Позивач посилався на те, що сума заборгованості відповідача за оренду землі за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 складає 4 802 657,28 грн.
У зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості з орендної плати позивач надіслав відповідачу 31.03.2025 претензію вих. №01/02-11/0530 від 31.03.2024 про сплату заборгованості з орендної плати за землю в розмірі 4 802 657,28 грн. (а.с 25-27)
Невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати орендної плати за землю стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" укладено договір оренди двох земельних ділянок комунальної власності. Відповідно до умов договору, орендна плата встановлюється у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки земельних ділянок за календарний рік у цінах 2021 року, підлягає щомісячній сплаті рівними частинами та обов`язковій щорічній індексації згідно з коефіцієнтами, визначеними Податковим кодексом України.
Суд зазначив, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату виникає з моменту укладення договору і триває протягом всього строку оренди. Позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року, виконаний на підставі нормативної грошової оцінки земельних ділянок у цінах 2021 року з послідовним застосуванням коефіцієнтів індексації за 2021, 2022 та 2023 роки, відповідно до офіційних даних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Розрахунок судом перевірено та визнано правильним.
Відповідач не надав доказів сплати орендних платежів за спірний період, що свідчить про невиконання ним грошових зобов`язань за договором. Така поведінка є істотним порушенням умов договору, оскільки орендодавець значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору – своєчасного отримання плати за користування землею.
Враховуючи, що заборгованість з орендної плати існує протягом більш ніж шести місяців, що є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку згідно з його умовами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди.
Крім того, оскільки договір підлягає розірванню, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельні ділянки у належному стані. Доказів такого повернення відповідач не надав, тому вимога про зобов`язання повернути земельні ділянки також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.
Предмет позову у цій справі є сукупність матеріально-правових вимог позивача (Запорізької міської ради) до відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20»): про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20» заборгованості з орендної плати за договором оренди землі від 27 липня 2021 року № 202105000100061 за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року в розмірі 4 802 657,28 грн; про розірвання договору оренди землі від 27 липня 2021 року № 202105000100061, укладеного між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20»; про повернення позивачу/Запорізькій міській раді земельних ділянок: площею 0,5421 га з кадастровим номером 2310100000:05:004:0198; площею 0,5606 га з кадастровим номером 2310100000:05:004:0200 відповідачем/Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20», які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Героїв Крут (до перейменування – 12 Квітня), будинок 2, у придатному для подальшого використання стані, шляхом складання акта приймання-передачі.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Статтею 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, а саме: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Положеннями п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Отже, плата за землю здійснюється в залежності від суб`єкта належності земельної ділянки: власником землі сплачується земельний податок, а орендарем за договором оренди землі - орендна плата.
Згідно з п.п. 288.1-288.4 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.
Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з п. 6 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:05:004:0198 становить 28 549 262,19 грн, з кадастровим номером 2310100000:05:004:0200 становить 33 153 435,52грн. (а.с 11-13)
За пунктом 12 Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 1 851 080,95, з якої розмір орендної плати земельної ділянки з кадастровим номером 231010000:05:004:0198 становить 856 477,88 грн, з кадастровим номером 2310100000:05:004:0200 становить 994 603,07 грн, що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2021 року.
Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Пунктом 14 Договору встановлено, що орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на відповідний розрахунковий рахунок місцевого бюджету.
Згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 34.4 Договору, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.
За таких умов у відповідача виник обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступними за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату в грошовій формі в 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2021 року, проіндексованої на коефіцієнти індексації, визначені законодавством, на відповідний період.
Відповідно до п. 31.4 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного та повного внесення орендної плати.
За умовами п. 13 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору чи продовження його дії.
Виходячи зі змісту ст. 289.2, 289.3 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель на 1 січня поточного року та не пізніше 15 січня поточного року інформує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Пунктом 34.6 Договору встановлено, що орендар зобов`язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України листом від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25 повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок складає за 2021 рік 1,1, за 2022 рік 1,15, за 2023 рік 1,051. (а.с. 28)
Таким чином, розмір річної орендної плати за 2023 рік становить: 
- по земельній ділянці 2310100000:05:004:0198 – 28 549 262,82 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2021 року) * 1,1 (коефіцієнт індексації 2021р.) *1,15 (коефіцієнт індексації 2022 р) * 3% = 28 549 262,82 грн*1,265 *3%=36 114817,40 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2022 року) * 3% = 1 083 444,52 грн.- орендна плата за період з 01.01.2023 по 31.12.2023;
- по земельній ділянці 2310100000:05:004:0200 – 33 153 435,52 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2021 року) * 1,1 (коефіцієнт індексації 2021р.) *1,15 (коефіцієнт індексації 2022 р) * 3% = 33 153 435,22 грн * 1,265 *3% = 41 939 095,90 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2022 року) * 3% = 1 258 172,88 грн- орендна плата за період з 01.01.2023 по 31.12.2023;
За 2024 рік:
- по земельній ділянці 2310100000:05:004:0198 – 36 114 817,40 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2022 року) *1,051 (коефіцієнт індексації 2023 р) * 3% = 1 138 700,19 грн - орендна плата за період з 01.01.2024 по 31.12.2024;
- по земельній ділянці 2310100000:05:004:0200 – 41 939 095,90 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2022 року) * 1,051 (коефіцієнт індексації 2023 р) * 3% = 1 322 339,96 грн – орендна плата за період з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Таким чином, загальна сума заборгованості за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 становить: 4 802 657,28 грн (1083444,52грн + 1258172,88 грн + 1138700,19 грн +1322339,96 грн)
Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем орендної плати за спірний період.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача: 4 802 657,28 грн орендної плати за землю за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
За сукупністю встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що матеріали справи підтверджують, що відповідач не виконував зобов`язання у спірний період, внаслідок чого утворилася заборгованість за 2023-2024 роки в розмірі, визначеному позивачем. Суд першої інстанції перевірив наданий позивачем розрахунок та обґрунтовано встановив, що він здійснений на підставі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зафіксованої у договорі, з урахуванням коефіцієнтів індексації, офіційно визначених Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до статті 289 Податкового кодексу України. (а.с. 14, 19 на звороті, 20) Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки умови договору та приписи податкового законодавства є чіткими та обов`язковими для виконання сторонами, а відповідач не надав доказів сплати заборгованості або альтернативного обґрунтованого розрахунку.
Доводи апелянта про форс-мажорні обставини не приймаються колегією суддів як такі, що звільняють від сплати орендної плати. 
ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).
Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.
Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
Верховний Суд звертав увагу, що ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз.3 ч.3 ст.14 Закону "Про ТПП в Україні").
Згідно ч.1 ст.14-1 Закону "Про ТПП в Україні" ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Верховний Суд у постановах від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 та від 17.08.2022 y справі №922/854/21, вказав, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП.
Водночас, сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).
Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності саме у відповідача форс-мажорних обставин, які безпосередньо вплинули на можливість виконання ним договірних зобов`язань. Посилання відповідача виключно на введення воєнного стану має загальний характер і саме по собі не свідчить про настання обставин непереборної сили у конкретних правовідносинах.
Водночас відповідачем не надано доказів настання конкретної події, пов`язаної з воєнними діями, яка безпосередньо вплинула на його господарську діяльність, унеможливила або об`єктивно ускладнила виконання договірних зобов`язань.
Форс-мажорні обставини можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, зокрема від сплати штрафних санкцій, однак не звільняють від виконання самого грошового зобов`язання, яке не може бути припинене через складні економічні умови, якщо інше не передбачено договором або законом. У даному випадку договір не містить умов про звільнення орендаря від сплати орендної плати у зв`язку з воєнним станом. Посилання на те, що позивач не надавав пільг, не спростовує обов`язку відповідача сплачувати платежі згідно з умовами договору.
Що стосується досудового врегулювання спору, на яке посилається апелянт в апеляційній скарзі, то, як убачається з матеріалів справи, позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору. Так, позивач направив відповідачеві претензію № 01/02-11/0530 від 31.03.2025 про сплату заборгованості з орендної плати у розмірі 4 802 627,28 грн та усунення порушень правил благоустрою (а.с. 25– 27). Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23, для застосування такого виняткового способу захисту як розірвання договору суд повинен встановити не лише факт порушення зобов`язання, а й його істотність, виходячи з наслідків такого порушення для потерпілої сторони, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та принципу збереження договору.
Пунктом 37.3 Договору встановлено, що дія договору припиняється в разі розірвання договору оренди землі згідно з п. 38, 39.
За умовами п.п. 39, 39.1 Договору, розірвання договору оренди землі допускається в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата, несвоєчасна та/або неповна сплата орендарем орендної плати протягом 6-ти місяців.
Враховуючи викладене, у зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати орендної плати за Договором за період з 01.01.2023 по 31.12.2024, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 4 802 657,28 грн, судом обґрунтовано задоволено позовну вимогу про розірвання Договору оренди землі № 202105000100061 від 27.07.2021, укладеного сторонами.
Відповідно до п. 34.11 Договору, після закінчення строку договору орендар зобов`язаний договір поновити або повернути земельну ділянку орендодавцю за його вимогою в належному стані в порядку, встановленому договором.
Пунктом 24 Договору встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
За приписами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Відповідно до матеріалів справи доказів повернення земельної ділянки відповідачем позивачу сторонами не подано.
Оскільки вимога про повернення земельних ділянок є похідною від вимоги про розірвання договору оренди, колегія суддів зазначає, що з огляду на задоволення судом позовної вимоги про розірвання Договору та виникнення у відповідача обов`язку повернути земельні ділянки після припинення договору оренди землі, позовна вимога про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОРТХАУС 20» повернути Запорізькій міській раді земельні ділянки: загальною площею 0,5421 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0198, та площею 0,5606 га, кадастровий номер 2310100000:05:004:0200, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Крут (до перейменування - вул. 12 Квітня), буд. 2, у придатному для подальшого використання стані, шляхом складання акта приймання-передачі, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Отже, колегія суддів відхиляє аргументи апелянта щодо відсутності систематичного порушення договору. Як вже зазначалось, пунктами 39 та 39.1 договору встановлено, що умовою для розірвання договору в односторонньому порядку є несплата, несвоєчасна та/або неповна сплата орендарем орендної плати протягом шести місяців. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не сплачував орендну плату протягом усього спірного періоду – 2023-2024 років, тобто понад шість місяців. Таким чином, наявні підстави для розірвання договору згідно з умовами договору та статтею 651 Цивільного кодексу України, оскільки допущене порушення є істотним. Сплата орендних платежів у 2021-2022 роках не спростовує факту систематичного невиконання зобов`язань у наступні періоди.
Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" та пункту 24 договору, після припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку орендодавцеві у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її отримав. Оскільки договір розірвано, вимога позивача про повернення земельних ділянок шляхом складання акта приймання-передачі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо строку позовної давності колегія суддів зазначає таке. 
За положеннями статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно до ч 1 ст 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Позивач звернувся до суду 23 травня 2025 року з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року. Оскільки зобов`язання зі сплати щомісячних платежів є такими, що виконуються окремими частинами, строк позовної давності обчислюється окремо за кожним платежем. Враховуючи, що крайній строк сплати за грудень 2024 року припадає на січень 2025 року, а позов подано у травні 2025 року, жоден із платежів у межах заявленого періоду не виходить за межі трирічного строку позовної давності. 
Крім того, згідно з частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України, заява про застосування позовної давності може бути зроблена стороною лише до ухвалення рішення судом першої інстанції. Відповідач не подавав такої заяви в суді першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі №908/1536/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОРТХАУС 20" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі № 908/1536/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.08.2025 у справі № 908/1536/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повна постанова підписана 14.09.2026.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.Ф. Мороз