ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1417/26 Справа № 183/12687/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гузоватий О. І. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 липня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: захисника — Яненко Ю.Ю., потерпілих ОСОБА_1 (в режимі ВКЗ), представника потерпілого — Береста О.М.(в режимі ВКЗ), переглянувши апеляційну скаргу захисника, на постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року, стосовно
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 05 травня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а провадження закрито за закінченням накладення адміністративного стягнення. 
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову та закрити провадження за закінченням строків накладення стягнення.
Також захисник просить поновити строк на оскарження, оскільки на час винесення постанови ОСОБА_2 виконував обов`язки військовослужбовця, а з рішенням адвокат ознайомився лише 02 квітня 2026 року. 
В судовому засіданні захисник просив поновити строк, а ОСОБА_1 і його представник заперечували в поновленні строку. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників перегляду, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Із матеріалів адміністративної справи видно, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся 05 травня 2025 року та того ж дня було винесено постанову. Під час розгляду справи ОСОБА_2 дійсно не був присутній.
Проте, ОСОБА_2 знав, що розгляд справи відбудеться 05 травня 2025 року об 09 годині 15 хвилин, так як останньому було надіслано СМС повідомлення про розгляд справи(а.с.111) Тобто ОСОБА_2 знав про день, час та місце розгляду справи, тому суд І інстанції в порядку ст. 268 КУпАП, розглянув справу без правопорушника.
У зв`язку з чим, десятиденний строк на подачу апеляційної скарги для правопорушника чи його захисника слід рахувати з 05 травня 2025 року року і останній день без пропуску строку припадає на 15 травня 2025 року.
Разом з тим, з матеріалів справи видно, що апеляційну скаргу захисник подав 13 квітня 2026 року(а.с.132)
Не можуть бути підставою для поновлення строку доводи апеляційної скарги, що про рішення захисник ознайомився лише 02 квітня 2026 року, так як представник ОСОБА_3 під час перегляду надав дані, що захисник отримав рішення суду І інстанції від 05 травня 2025 року, ще 17 лютого 2026 року коли отримував копію цивільного позову із додатками, серед яких була копія постанови від 05 травня 2025 року. 
За вказаних обставин апеляційний суд не находить підстав для поновлення строку.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
За таких обставин апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП, дійшов безсумнівно висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений без поважної причини, тому в задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Відмовити в поновлені строку захиснику Яненка Ю.Ю. на постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року, стосовно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а апеляційні скаргу провернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        Р.В.Мудрецький