Справа № 758/12709/25 
Категорія 69 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,
за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-
В С Т А Н О В И В :
29.08.2025 до Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 19.11.2004 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05.10.2015. Від шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. На даний час син є повнолітнім, однак починаючи з 22.08.2024 він навчається у ПВНЗ «Європейський університет», дата закінчення навчання 30.06.2028. У зв`язку з навчанням син не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові, оскільки він є працездатним та має постійний заробіток, у тому числі й неофіційний. Із урахуванням наведеного, посилаючись на положення ст. 198 СК України, якою визначено, що обов`язок утримувати повнолітніх непрацездатних дітей покладено на обох батьків, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи сина сторін ОСОБА_3 .
У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач, представник відповідача та третя особа подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Крім того, 22.06.2026 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення письмових пояснень та документів до матеріалів справи.
З огляду на наведене суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, з 19.11.2004 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05.10.2015. 
Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.05.2019 Подільським районним судом міста за заявою позивачки видано судовий наказ № 758/1495/19, яким стягнуто на її користь з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття. 
Встановлено також, що на час звернення позивачки із даним позовом до суду син сторін є повнолітнім, оскільки 11.08.2025 йому виповнилося 18 років.
У позовній заяві позивач стверджує, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, на підтвердження чого нею надано до суду довідку Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА № 109045640 від 15.03.2024 та витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва № 109215892 від 19.03.2024.
Як вбачається зі змісту письмових пояснень відповідача, він заперечує факт проживання сина з позивачкою, вказуючи, що починаючи з 01.03.2026 син повністю перебуває на його утриманні та проживає в квартирі, яку він для нього орендує, тоді як з позивачкою син лише зареєстрований у одній квартирі.
На підтвердження таких обставин відповідач надав до суду копію договору оренди квартири від 01.03.2026. 
Оцінивши такий доказ, суд відхиляє зазначені вище доводи відповідача, оскільки зі змісту наданого договору не вбачається, що квартира орендована відповідачем саме для проживання у ній сина сторін. Договір укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Жодних умов щодо проживання в орендованій квартирі сина сторін такий договір не містить.
При цьому судом враховується, що син сторін ОСОБА_3 , який був залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, у своїй письмовій заяві від 07.06.2026 зазначив, що він повністю підтримує вимоги позивачки та просить їх задовольнити, оскільки бажає отримувати від відповідача аліменти на його утримання на час навчання. Своєю адресою у заяві він зазначив адресу, аналогічну з позивачкою, а саме: АДРЕСА_1 . 
Встановлено також, що син сторін навчається на контрактній основі на заочній формі навчання освітнього рівня бакалавр факультету економіки та менеджменту Європейського університету за спеціальністю 073 Менеджмент, термін закінчення навчання 30.06.2028.
Вказана обставина підтверджуються договором про навчання № 11966296 від 22.08.2024 та довідкою вказаного навчального закладу № 566 від 30.06.2025.
При цьому, суд звертає увагу, що договір про навчання укладений саме між позивачкою та навчальним закладом.
Із урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що син потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлений можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально.
Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. 
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час син сторін ОСОБА_3 є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу він не має.
Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, суд приймає до уваги доводи позивачки про те, що відповідач є працездатним та має постійний заробіток, не має інших аліментних зобов`язань, оскільки такі її доводи відповідачем не спростовані.
При цьому суд вважає недоведеними твердження відповідача про те, що він надає допомогу на утримання сина, зокрема, перераховує грошові кошти на картку сина та купує для нього речі, необхідні для життя та навчання, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин ним не надано.
Так, із наданих відповідачем копій банківських квитанцій та довідки про рух коштів не вбачається, що грошові кошти перераховувалися саме на банківську картку сина сторін, а відповідні речі та товари були придбані саме для нього. 
Надаючи оцінку доказам сторін у даній справі, суд також враховує, що Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їхнього повнолітнього сина на період його навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їхнього повнолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 29.08.2025 і на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що відповідає ставкам судового збору, які діяли на час подання позовної заяви до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 29.08.2025 і на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін та третіх осіб по справі:
- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- третя особа - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 29.06.2026.

Суддя | О. О. Ковбасюк