| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/11034/25 Суддя (судді) першої інстанції: Кордюкова Ж.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Кузьменка В.В.,
Попової О.Г.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив: 
- скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1175141 від 13.09.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за частини першої ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- справу про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та передати справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що факт неотримання скаржником постанови поліції в день її складення не оспорювався сторонами у справі.
На думку скаржника, суд першої інстанції, з огляду на положення частини першої ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, мав би залишити без руху позовну заяву скаржника, якби вважав, що позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом, та причини для поновлення такого строку, які скаржник зазначив у позові, є неповажними.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що скаржник не вчиняв жодних правопорушень, відповідач склав оскаржувану постанову за невідомим паспортом, і тільки після відкриття виконавчого провадження, з матеріалів виконавчого провадження, скаржник дізнався про факт складення відносно нього такої постанови.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2023 о 23:14:59 старшим сержантом поліції Відділу поліцейської діяльності №1 (м. Носівка) Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Лободою О.Д. винесено постанову серії ЕГА №1175141 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України від 11.11.2011, виданий Носівським УМВС серії НМ) за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 175-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.
ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13.09.2023 о 23 год. 02 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , він палив цигарки марки «Романс» в місцях, де це заборонено Законом України.
У відповідності до наявної копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Московським РУГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_1 , уродженець с. Плоске, Носівського району, Чернігівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.01.1991 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
29 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сікун Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 про примусове виконання постанови серії ЕГА №1175141 від 13.09.2023.
01 травня 2025 року старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сікун Д.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 на підставі п. 9 частини першої ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
01 травня 2025 року старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сікун Д.В. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, оскільки заборгованість погашена у повному обсязі.
Не погоджуючись з постановою ЕГА №1175141 від 13.09.2023, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не реалізував без поважних причин своє право на звернення до суду в межах встановлених строків, оскільки пропустив їх без поважних причин встановлений 10-денний строк звернення до суду без поважних причин, тому позов слід залишити без розгляду.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).
Згідно з п. 5 частини першої ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
У силу вимог частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів враховує положення частини другої статті 286 КАС України згідно яких позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено десятиденний строк звернення до суду, недотримання, якого є підставою для залишення такого позову без розгляду.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.
Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України. 
За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно частини третьої вказаної статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин. 
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 року в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2023 о 23:14:59 старшим сержантом поліції Відділу поліцейської діяльності №1 (м. Носівка) Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Лободою О.Д. винесено постанову серії ЕГА №1175141 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України від 11.11.2011, виданий Носівським УМВС серії НМ) за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 175-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.
Як зазначено судом першої інстанції, оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2023 серії ЕГА №1175141 позивач отримав особисто 13.09.2023, що підтверджується підписом останнього на постанові.
У свою чергу, позивач вказує, що оскаржувану постанову не отримував, про її наявність дізнався тільки 30.04.2025, коли надійшло відповідне повідомлення в мобільний застосунок «Дія» та коли виконавець наклав арешт на пенсійний рахунок позивача, та як наслідок звернувся до суду 01 травня 2025 року.
З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1175141 від 13.09.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за частини першої ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У силу вимог частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Як свідчить оскаржувана постанова, останню було винесено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України від 11.11.2011, виданий Носівським УМВС серії НМ.
Разом з тим, у відповідності до наданого позивачем паспорта громадянина України, останній виданий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 Московським РУ ГУ МВС України у місті Києві 09.10.1997 року, місце проживання: АДРЕСА_3 .
Вказані обставини вказують про наявність розбіжностей у відомостях відносно особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі спірної постанови.
Така невідповідність стосується не окремої технічної описки, а сукупності істотних ідентифікаційних відомостей, а саме: серії паспорта, дати його видачі та органу, яким цей документ видано та місця проживання особи.
Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаній невідповідності та передчасно визнав підпис у постанові достатнім доказом її особистого отримання позивачем. 
У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли саме ця особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У даному випадку, суд першої інстанції фактично поклав на позивача обов`язок спростувати належність йому підпису в постанові, не перевіривши, чи підтверджено відповідачем належне встановлення особи, підписання постанови саме ОСОБА_1 та вручення йому її примірника.
Враховуючи суперечливість даних відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та той факт, що виконавче провадження з виконання вказаної постанови від 13.09.2023 було відкрито лише 29.04.2025, позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої постанови до 29.04.2025 та відповідно вчинити дії щодо її оскарження у судовому порядку.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції передчасно постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
У той же час, слід звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є помилковим, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з направленням справи до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року - скасувати, а справу № 752/11034/25 направити до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.В. Кузьменко

О.Г. Попова