єдиний унікальний номер справи 546/312/26
номер провадження 2/546/469/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Романенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи цивільну справу №546/973/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
27.03.2026 через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшла вищевказана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимогу обґрунтовані тим, 29.05.2018 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 укладений Комплексний договір (далі - Договір) №5/2341826.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 26 150,00 грн. (двадцять шість тисяч сто п`ятдесят гривен 00 коп.) строком на 60 місяці(в) - з 29.05.2018 року до 28.05.2023 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту.
Кредитодавець виконав свій переддоговірний обов`язок та надав всю необхідну інформацію до укладання Кредитного договору №5/2341826 про споживчий кредит в Паспорті споживчого кредиту, де виклав основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та з якими позичальник погодився, про що свідчить його особистий підпис.
Відповідно до п. 2.2 Договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту.
23.01.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №3-2023 про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №5/2341826 від 29.05.2018 р. 
Відповідно до п. 2.1. Договору №3-2023 від 23.01.2023р., внаслідок передачі (відступлення) Прав Вимоги за цим Договором, Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами. Відступлення Первісного кредитора здійснюється шляхом купівлі Новим кредитором Права вимоги, Новий кредитор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржників на виконання вимоги. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу.
26.01.2023 р. передача права вимоги за кредитним договором №5/2341826 від 29.05.2018 року відбулась до Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги.
08.06.2023 року ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , було направлено лист-пропозицію де повідомили, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №3-2023 від 23.01.2023р. до ОСОБА_1 , яке в свою чергу стало Новим правонаступником та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №5/2341826. Також було запропоновано розглянути пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором №5/2341826 від 29.05.2018 року шляхом погашення частини боргу, а саме оплата суми 8038,46грн. 
В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 19.03.2026 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 5/2341826 від 29.05.2018 року у розмірі - 16 076,91 грн., яка складається з:
-Простроченої заборгованості за основним боргом: 7 377,76 грн.; 
-Прострочена заборгованість за відсотками: 880,30 грн. 
-Прострочена заборгованість за комісією: 7 818,85 грн. 
-Пеня та штрафи: 0,00грн. 
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 076,91 грн. та судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом судової справи, в розмірі 2 422,40 грн судового збору.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 27.03.2026 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. 
Ухвалою суду від 15.04.2026 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання.
У судове засідання, призначене на 15.07.2026, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином.
10.07.2026 від представника позивача через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.110).
Відповідачка у судове засідання 15.07.2026 не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою, підписаною власноручно відповідачкою (а.с. 107). Судова повістка в засідання суду на 12.06.2026 була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, що була отримана нею згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.100).
12.06.2026 від відповідачки до суду надійшла заява, в якій просила розгляд справи, призначений на 12.06.2026, провести без її участі та його відкласти у зв`язку з тим, що планує вирішити спір в добровільному порядку.
Клопотання про розгляд справи, призначений на 15.07.2026, за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася, будь-яких заяв про врегулювання спору чи сплату боргу до суду не надходило.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.07.2026 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписано власноручним підписом Заяву-анкету № 0100145-29052018-001 від 29.05.2018 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 33).
29.05.2018 ОСОБА_1 уклала із АТ «Креді Агріколь Банк» комплексний договір №5/2341826, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 26150,00 грн (а.с.19).
Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позичальнику кредит в сумі 26150,00 грн строком на 60 місяці-з 29.05.2018 до 28.05.2023 включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту.
Згідно п.п.1.3.1 пункту 1.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 11,00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. 
Відповідно до 1.3.2. пункту 1.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. 
Згідно п. 2.1. Договору з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_1 в банку.
Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Банку, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту припадає на неробочий день, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день.
Згідно п. 2.3 Договору, підписанням договору позичальник підтвердив, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену ЗУ «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання.
Відповідно до п. 2.4 Договору, позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України.
Згідно п. 2.6 Договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.
29.05.2018 відповідачкою ОСОБА_1 підписаний також паспорт споживчого кредиту, що містить умови кредитування, зокрема, сума кредиту - 26150,00 грн., строк кредитування - 60 місяців, процентна ставка - 11% річних та ін., а також додаток № 1 до паспорту споживчого кредиту - таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Матеріали справи містять Правила надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк» та умови страхування життя позичальника, що не містять підпису відповідачки. 
Банк свої зобов`язання виконав, перерахував грошові кошти в розмірі 26150,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №22675416-1 від 29.05.2018, де призначення платежу зазначено - надання кредиту згідно кредитного договору №5/2341826 від 29.05.2018 (а.с.21), а також банківською випискою з рахунку ОСОБА_1 за період з 29.05.2018 по 20.02.2023 (а.с. 34).
Із наданих позивачем банківських виписок з рахунків ОСОБА_1 вбачається зарахування кредитних коштів в сумі 26150,00 грн., нарахування відсотків за користування кредитом та комісії, також часткова сплата відповідачкою відсотків, комісії та кредиту (а.с. 34-53).
Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, наданому ОСОБА_1 за кредитним договором 5/2341826 від 29.05.2018 загальна сума боргу становить 16076,91 грн., що складається з простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 7377,76 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 880,30 грн., простроченої заборгованості за комісією - 7818,85 грн. (а.с. 18).
Свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконував, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно п. 2.6 Договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.
23.01.2023 між ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 3-2023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 10-17). 
На підставі договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, перейшли від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ "Глобал Спліт".
З копії додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 - Реєстру прав вимог №1 від 26.01.2023 ТОВ "Глобал Спліт" набуло право вимоги за кредитним договором №5/2341826 від 29.05.2018 до ОСОБА_1 в розмірі 16076,91 грн (а.с.63-73).
Згідно платіжного доручення № 50 від 27.01.2023 ТОВ «Глобал Спліт» сплатило АТ «Креді Агріколь Банк» оплату за відступлення права вимоги по договору № 3-2023 від 23.01.2023 в сумі 1 777 621,41 грн.
26.01.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направлено ОСОБА_1 повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором №3-2023 від 23.01.2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості (а.с.54).
08.06.2023 року ТОВ "Глобал Спліт" до відповідачки було направлено лист-пропозицію, в якому повідомлено останню про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №3-2023 від 23.01.2023 року та запропоновано розглянути пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором № 5/2341826 від 29.05.2018 шляхом погашення частини боргу (дисконт 50%), а саме оплата суми 8038,46 грн. (а.с.58).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.ч.1,2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII).
За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Банк надав відповідачці ОСОБА_1 кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачкою в повному обсязі та банком в подальшому було відступлено право вимоги позивачу.
З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, дані обставини не заперечуються відповідачем.
Таким чином, встановлено, що взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №5/2341826 від 29.05.2018 відповідачка не виконала у повному обсязі, у зв`язку з чим в неї виникла заборгованість.
Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки простроченої заборгованості з комісії в розмірі 7818,85 грн., то суд зауважує наступне.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
ВП ВС у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зробила висновок про нікчемність умов кредитного договору щодо оплатності послуги з надання інформації. А в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 - визначила, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного до 13 січня 2006 року, стосовно встановлення додаткової плати (комісії) за обслуговування споживчого кредиту є оспорюваною.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вирішувала питання (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.
Враховуючи наведені правові висновки, банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.
Отже, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.3.2. кредитного договору №5/2341826 від 29.05.2018 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30 % від суми кредиту, є нікчемними.
Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону.
Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин.
За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 7818,85 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 7818,85 грн. є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.
Крім того, судом встановлено, що згідно доданої до позову виписки з рахунку ОСОБА_1 (тип рахунку - нарахування комісії за кредитами) (а.с. 40 оборот - 42) відповідачкою з 29.08.2018 по 28.05.2021 сплачувалась комісія згідно кредитного договору №5/2341826 від 29.05.2018 кожного місяця в сумі 601,45 грн, загалом сплачено комісії в сумі 18644,95 грн.
Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки суд прийшов до висновку про нікчемність пункту 1.3.2. кредитного договору №5/2341826 від 29.05.2018 щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30 %, то сплачена відповідачкою сума в рахунок погашення комісії згідно вказаного кредитного договору в загальному розмірі 18644,95 грн підлягає зарахуванню в рахунок погашення існуючої заборгованості за кредитом в розмірі 7377,76 грн, а також заборгованості за відсотками в розмірі 880,30 грн.
З врахуванням викладеного вище сума заборгованості за основним боргом становить 0,00 грн., за відсотками - 0,00 грн., сума переплати становить 10386,89 грн (18644,95 грн - 7377,76 грн - 880,30 грн = 10386,89 грн).
Таким чином, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором №5/2341826 від 29.05.2018.
За змістом положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Підсумовуючи вищезазначене, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за безпідставністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 306 від 20.03.2026 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.82). 
Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судові витрати, понесені позивачем у справі, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526,610,611,625,634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 83, 142, 259, 263, 268, 273, 279, 280-282, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі за безпідставністю.
Судові витрати, понесені позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», покласти на позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт».
Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Повний текст заочного рішення суду складено 15.07.2026.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», ЄДРПОУ 41904846, адреса місцезнаходження: вул. Казарменна, буд. 4Г, м. Київ, пошт. індекс: 01135, ел.пошта: Global_split@ukr.ne, тел.: +38(097)032-60-83;
представник позивача - Балашов Віталій Володимирович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: вул. Казарменна, буд. 4Г, м. Київ, пошт. індекс: 01135, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.: НОМЕР_3 ;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_5 .

Суддя О.О. Романенко