ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 818/1613/18
адміністративне провадження № К/9901/66103/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області 
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 (суддя: Соколов В.М.)
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 (судді: Бегунец А.О., Резнікова С.С., Старостін В.В.)
у справі № 818/1613/18
за позовом Приватного підприємства «Ямпіль Інвест» 
до Головного управління ДФС у Сумській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2018 року Приватне підприємство «Ямпіль Інвест» (далі - позивач, ПП «Ямпіль Інвест») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області, податковий/контролюючий орган), в якому просило: 
1) скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 № 0001101401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2839263 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями 2271410 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 567853 грн., в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2824020 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями 2259216 грн., за штрафними санкціями 564804 грн.;
2) скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 №0001091401, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 134198 грн., в частині зменшення суми від`ємного значення на 80866 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки податковим органом нормативно не обґрунтовано обов`язок включення позивачем транспортно-експедиційних послуг до бази оподаткування з ПДВ при експорті позивачем самостійно виготовленої продукції сільськогосподарського призначення. Також вважає, що відповідач помилково дійшов висновку щодо завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 80866 грн., у т.ч. за листопад 2015 року на суму 67444 грн., за червень 2016 року на суму 13222 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на операції зі списання необоротних активів з балансу підприємства.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2018, залишеним без змін постаново Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018, адміністративний позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 № 0001101401 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2824020 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями 2259216 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 564804 грн., а також скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 № 0001091401 в частині зменшення суми від`ємного значення у розмірі 80866 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що у перевіряємому періоді ПП «Ямпіль Інвест» було безпосереднім виробником сільськогосподарської продукції і здійснювало експорт власної вирощеної продукції, а відтак господарські операції що здійснювалися ПП «Ямпіль Інвест» підлягають оподаткуванню не за п. 15-2 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України «Особливості справляння податку на додану вартість», а за загальними правилами оподаткування, тобто саме за ставкою « 0» відсотків. При цьому, оскільки позивач не підпадає під дію пункту 15-2 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, не підлягають застосуванню положення пункту 198.5 статті 198 ПКУ, а отже і донарахування податкових зобов`язань в сумі 2259216 грн. за основним платежем та 564804 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є необґрунтованим та безпідставним.
Щодо висновків про заниження позивачем податкового зобов`язання з ПДВ на суму 80 866 грн., у т.ч. за листопад 2015 року на суму 67644 грн., за червень 2016 року на суму 13222 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на залишкову вартість необоротних активів списаних (ліквідованих) з балансу підприємства, то суди попередніх інстанцій зазначили про помилковість та протиправність висновків ГУ ДФС у Сумській області щодо завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 80866 грн., у т.ч. за листопад 2015 року на суму 67444 грн., за червень 2016 року на суму 13222 грн., оскільки підставою для списання основних засобів, а саме розкидачів мінеральних добрив Kuhn AXIS 30.1, 33090, 33094, 33096, автомобіля LADA 21214, стало їх знищення внаслідок дії обставин непереборної сили - пожеж, тобто ліквідація вказаних основних засобів, яка відбулася без згоди ПП «Ямпіль Інвест».
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В доводах касаційної скарги скаржник, посилаючиcь на акт перевірки зазначив, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
За переконанням відповідача, якщо придбані для ведення господарської діяльності товари частково використовуються в оподатковуваних операціях (реалізація с/г продукції на території України), а частково в звільнених операціях (експорт с/г продукції), платник податків не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, скласти та зареєструвати зведену податкову накладну в ЄРПН на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час придбання таких товарів, яка відповідає частці їх використання у звільнених операціях.
Відповідач також наголосив, що позивачем допущено порушення п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 80 866 грн., у т.ч. за листопад 2015р. на суму 67644 грн., за червень 2016р. на суму 13222 грн., оскільки не нарахував податкових зобов`язань з податку на додану вартість на залишкову вартість необоротних активів списаних (ліквідованих) з балансу підприємства.
Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому просив таку скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, наголосивши на їх правильності. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом була проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Ямпіль Інвест» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2015, валютного законодавства - за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, за результатами якої складено акт № 1550/18-28-14-01/34113192/12 від 22.03.2018 (т.1 а.с. 15-54), яким встановлено порушення позивачем вимог: 
1) п. 189.1 ст. 189, п. 199.1 ст. 199, п. 198.5 ст.198, з урахуванням п. 15-2 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 2220627 грн., у т.ч. за грудень 2015 р. на суму 2220627 грн. по декларації спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства.
2) п. 188.1 ст. 188, п. 189.1, п. 189.9 ст. 189, 199.1 ст. 199, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого по загальній податковій декларації з податку на додану вартість встановлено:
- заниження податку на додану вартість у сумі 50783 грн., у тому числі: у листопаді 2015р. у сумі 25674 грн., у червні 2016р. у сумі 12915 грн., у жовтні 2016р. у сумі 12194 грн.;
- завищення залишку від`ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 Декларації з податку на додану вартість (бюджетної)) за вересень 2017 року на суму 134198 грн.
В акті перевірки податковий орган зазначив, що мають бути застосовані норми п.п. б п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, згідно яких платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу).
В ході проведення перевірки податковим органом також встановлено списання ПП «Ямпіль Інвест» з балансу непридатних до експлуатації основних засобів на загальну суму залишкової вартості у розмірі 404329,54 грн., а саме: 1. Розкидач Kuhn AXIS 30.1, 33094, 2013 р.в.; 2) Розкидач Kuhn AXIS 30.1, 33096, 2013 р.в.; 3. Розкидач Kuhn AXIS 30.1, 33090, 2013 р.в.; 4. Автомобіль LADA 21214-120140, 2014 р.в.
Згідно актів виконаних робіт по договору гарантійного обслуговування, складених ТОВ «Техноторг-Дон» (т. 1 а.с. 199-201), встановлено, що в результаті проведення діагностики розкидачів мінеральних добрив Kuhn AXIS 30.1, 33090, 33094, 33096 виявлено пошкодження вогнем усіх вузлів, в результаті чого останні відновленню не підлягають. Під час проведення перевірки позивачем надавались: Звіт щодо ймовірної причини виникнення пожежі, яка виникла 25.08.2015 року в легковому автомобілі НОМЕР_3, який належить ПП «Ямпіль Інвест» (т. 1 а.с. 202-204), рішення Ямпільського районного суду від 30.05.2016 по справі № 590/972/15ц (т. 1 а.с. 207-208).
На підставі акту перевіри відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.04.2018:
1) № 0001101401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2839263 грн., в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 2271410 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 567853 грн. (т. 1 а.с. 11-12).
2) № 0001091401, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 134198 грн. (т. 1 а.с. 13-14).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.п. 209.1-209.2 ст. 209 ПК України встановлено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.
Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Згідно з п. 209.6 ст. 209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. Ця норма діє з урахуванням того, що: а) для новоутвореного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованого як суб`єкт господарювання, який провадить господарську діяльність менше ніж 12 календарних місяців, така питома вага сільськогосподарських товарів/послуг розраховується за наслідками кожного окремого звітного податкового періоду; б) з метою розрахунку такої питомої ваги до складу основної діяльності сільськогосподарського підприємства не включаються оподатковувані операції з постачання основних фондів, що перебували у складі його основних фондів не менше ніж 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, якщо такі операції не були постійними і не становили окремої підприємницької діяльності.
Відповідно до п. 209.14 ст. 209 ПК України встановлено, що сільськогосподарське підприємство - суб`єкт спеціального режиму оподаткування здійснює оподаткування операцій з продажу (постачання) сільськогосподарської продукції за ставкою, визначеною підпунктом «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу. У разі експорту сільськогосподарської продукції застосовується ставка податку, визначена підпунктом «б» пункту 193.1 статті 193 ПКУ.
Статтею 193 ПК України визначено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків.
Згідно з п.п. 200.1 - 200.5 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми, податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового ) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: 1) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг або до Державного бюджету України. б) залишок від`ємного значення податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподаткування операцій за останні 12 календарних місяця менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).
Згідно з пунктом 15-2 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасово до 31 грудня 2017 року включно від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 00 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників.
Операції з вивезення в митному режимі експорту зернових та технічних культур, зазначених в абзаці першому цього пункту, звільняються від оподаткування податком на додану вартість. При формуванні податкового кредиту по придбаних та/або виготовлених необоротних активах, які одночасно використовуються в оподатковуваних і не оподатковуваних податком на додану вартість операціях, зазначених в абзацах першому та другому цього пункту, норми статті 199 цього Кодексу не застосовуються, сплачені (нараховані) суми податку на додану вартість по таких необоротних активах включаються до податкового кредиту. Норми цього пункту не застосовуються до операцій з постачання зернових культур товарної позиції 1006 та товарної підкатегорії 1008 10 00 00 згідно з УКТ ЗЕД і такі операції оподатковуються податком на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом.
До 31 грудня 2017 року включно призупинити дію пункту 197.21 статті 197 цього Кодексу.
В контексті наведеного, суди попередніх інстанцій встановили, що у спірний період ПП «Ямпіль Інвест» було сільськогосподарським підприємством - суб`єктом спеціального режиму оподаткування. В 2015 році ПП «Ямпіль Інвест» здійснювало операції з експорту зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД (а саме: кукурудзи, пшениці). ТОВ «УПІ-Магістраль» та ТОВ «Перша Логістична Компанія» надавали позивачу транспортно-експедиторські послуги з перевезення кукурудзи та пшениці, пов`язані з їх експортом зі станції Глухів Південно-Західної залізниці до станцій Жовтнева (експорт), Одеса-Порт (експорт), Чорноморська експорт (ТІС) Одеської залізниці.
Отже, у 2015 році експорті операції з поставки сільськогосподарської продукції суб`єктами спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства оподатковуються за ставкою 0 відсотків.
Суди попередніх інстанцій встановили, що посадові особи податкового органу вважали, що мають бути застосовані норми п/п. б п. 198.5 ст. 198 ПК України, згідно яких платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX ПКУ, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу). 
Проте, суди попередніх інстанцій вірно зауважили, що відповідач залишив поза увагою той факт, що позивач є безпосереднім виробником сільськогосподарської продукції і здійснює експорт власної вирощеної продукції, що є виключенням в розумінні наведеної вище норми. Господарські операції, що здійснювалися ПП «Ямпіль Інвест» підлягають оподаткуванню не за п. 15-2 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України «Особливості справляння податку на додану вартість», а за загальними правилами оподаткування, у відповідності до вимог абз. 2 п. 209.14 ст. 209 ПК України та за ставкою « 0» відсотків, передбаченої п. б п. 193. 1 ст. 193 ПК України.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що положення п. 198.5 ст. 198 ПК України не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим і донарахування податкових зобов`язань у розмірі 2259216 грн. за основним платежем та 564804 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо висновків посадових осіб податкового органу про заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 80 866 грн., у т.ч. за листопад 2015р. на суму 67644 грн., за червень 2016р. на суму 13222 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на залишкову вартість необоротних активів списаних (ліквідованих) з балансу підприємства, то Суд виходить з наступного.
Відповідно до п/п. 14.1.9 п. 14.1 ст. 14 ПК України балансова вартість основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів - сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю з урахуванням переоцінки і сумою накопиченої амортизації.
Згідно з п. 146.18 ст. 146 ПК України виведення з експлуатації будь-якого об`єкта основних засобів здійснюється за результатами ліквідації, продажу, консервації на підставі наказу керівника підприємства, а в разі їх примусового відчуження чи конфіскації - згідно із законом.
Відповідно до п/п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік);
Пунктом 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п. 189.9. ст. 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Тобто п.189.9 ст.189 ПК України передбачено, що платник податку не нараховує податкове зобов`язання у випадку знищення основного засобу внаслідок дії обставин непереборної сили або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення.
При цьому, згідно з п.п. 40-43 Методичних рекомендацій з обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єкт основних засобів перестає визнаватися активом (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок продажу, ліквідації, безоплатної передачі, нестачі, остаточного псування або інших причин невідповідності критеріям визнання активом.
Для визначення непридатності основних засобів до використання, можливості їх використання іншими підприємствами, організаціями та установами, або недоцільності їх поліпшення (ремонту, модернізації тощо) та оформлення відповідних первинних документів керівником підприємства створюється постійна діюча комісія.
Постійна діюча комісія: здійснює безпосередній огляд об`єкта, що підлягає списанню; встановлює причини невідповідності критеріям активу; визначає осіб, з вини яких відбулося передчасне вибуття основних засобів із експлуатації, вносить пропозиції щодо їх відповідальності; визначає можливість продажу (передачі) об`єкта іншим підприємствам, організаціям та установам або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути одержані при демонтажі, розбиранні (ліквідації) основних засобів, встановлює їх кількість і вартість; складає і підписує акти на списання основних засобів.
В актах на списання наводяться дані, що характеризують об`єкти основних засобів: рік виготовлення або будівництва об`єкта, дата його надходження на підприємство і початок експлуатації, первісна (переоцінена) вартість об`єкта, сума нарахованого зносу, передбачений і фактичний строк корисного використання, проведені ремонти, причини вибуття тощо.
У разі списання основних засобів, які вибувають в результаті аварії або стихійного лиха, до акту додається копія акта аварії і зазначаються обставини стихійного лиха.
Регістри аналітичного обліку основних засобів, що вибули, додаються до документів, якими оформлені факти вибуття основних засобів.
Складені комісією акти на списання основних засобів відображаються в бухгалтерському обліку після їх затвердження (погодження) посадовою особою (керівним органом), уповноваженою згідно законодавства (статуту підприємства) приймати рішення щодо розпорядження (відчуження, ліквідації) об`єктів основних засобів.
В контексті наведеного, судами попередніх інстанцій встановлено, що також підтверджується матеріалами справи, що підставою для списання основних засобів, а саме: розкидачів мінеральних добрив Kuhn AXIS 30.1, 33090, 33094, 33096, автомобіля LADA 21214, стало їх знищення внаслідок дії обставин непереборної сили - пожеж, що свідчить про те, що ліквідація вказаних основних засобів відбулася без згоди ПП «Ямпіль Інвест», що підтверджується: актом про пожежу від 27.05.2015; актами виконання робіт по договору гарантійного обслуговування; звітом про ймовірні причини виникнення пожежі від 28.08.2015; протоколом огляду місця події від 25.08.2015; рішенням Ямпільського районного суду від 30.05.2016 у справі № 890/972/15-ц; актом списання № 1 від 30.11.2015; актом списання № 2 від 30.11.2015; актом списання № 3 від 30.11.2015; актом на списання основних засобів № 3 від 21.06.2016 (т. 1 а.с. 198-211).
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що зважаючи на виникнення обставин, що спричинили ліквідацію зазначених вище основних засобів, яка відбулася без згоди ПП «Ямпіль Інвест» внаслідок пожеж, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, підлягає застосуванню саме абз. 2 п. 189.9. ст. 189 ПК України, що є наслідком протиправності висновків податкового органу про завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 80866 грн., у т.ч. за листопад 2015 року на суму 67444 грн., за червень 2016 року на суму 13222 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на операції зі списання необоротних активів з балансу підприємства.
Отже, доводи касаційної скарги, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення. 
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі № 818/1613/18, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк