ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/776/24 (924/180/26) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.В.,

за участю представників:
ліквідатора КП "Тепловик" арбітражного керуючого Перепелиці В.В. - Хоменка В.О.,
АТ "НАК "Нафтогаз України" - Саранюка В.М.,
Теофіпольської селищної ради - Багінського А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційні скарги ліквідатора Комунального підприємства "Тепловик" Теофіпольської селищної ради арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2026
у справі № 924/776/24 (924/180/26)
за заявою ліквідатора комунального підприємства "Тепловик" Теофіпольської селищної ради арбітражного керуючого Перепелиці В.В.
до Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Комунального підприємства "Теофіпольлісвод",
про покладання субсидіарної відповідальності
у межах справи № 924/776/24 
про банкрутство Комунального підприємства "Тепловик" Теофіпольської селищної ради.

ВСТАНОВИВ:

В провадження Господарського суду Хмельницької області перебуває справа про банкрутство Комунального підприємства "Тепловик" Теофіпольської селищної ради (далі - КП "Тепловик", Підприємство, боржник) .

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 24.03.2025 припинено процедуру розпорядження майном КП "Тепловик", припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Гриценка І.І., визнано КП "Тепловик" банкрутом, відкрито відносно КП "Тепловик" ліквідаційну процедуру, ліквідатором КП "Тепловик" призначено арбітражного керуючого Перепелицю В.В., припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.

Ліквідатор КП "Тепловик" арбітражний керуючий Перепелиця В. В. звернувся до суду з заявою, в якій просив покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями КП "Тепловик" у розмірі 1 946 485,86 грн у зв`язку з доведенням Підприємства до банкрутства на Теофіпольську селищну раду Хмельницького району Хмельницької області (далі - Селищна рада) та стягнути з вказаної Селищної ради на користь Підприємства 1946485,86 грн, посилаючись на приписи статті 61 КУзПБ.

В обґрунтування зазначав, що банкрутство КП "Тепловик" має причинно-наслідковий зв`язок між діями Селищної ради та негативними наслідками як для боржника у вигляді втрати платоспроможності, так і для його кредиторів у вигляді неотримання погашення грошових вимог заявлених до боржника.

Обставини справи, встановлені судами

Відповідно до Статуту КП "Тепловик" Теофіпольської селищної ради (нова редакція), затвердженого 20.08.2021 Теофіпольським селищним головою, (надалі в тексті - Статут), КП "Тепловик" Теофіпольської селищної ради засноване на базі майна комунальної власності Теофіпольської селищної ради, що перебуває в управлінні Теофіпольської селищної ради, перейменованого з комунального підприємства "Тепловик" на комунальне підприємство "Тепловик" Теофіпольської селищної ради (п. 1.1. статуту).

Згідно з п. 4.1 Статуту для здійснення господарської діяльності підприємства створений статутний капітал підприємства, згідно рішення селищної ради від 20.08.2021 №-11/2021 "Про встановлення розміру статутного капіталу комунального підприємства "Тепловик" Теофіпольської селищної ради" у розмірі 1 747 100 грн.

У п. 5.1 Статуту встановлено, що закріплені за підприємством оборотні кошти і основні засоби створюють його статутний фонд, який відображається в самостійному балансі.

Майно підприємства, відповідно до п.5.3. Статуту, є комунальною власністю Теофіпольської селищної ради, перебуває в управлінні Теофіпольської селищної ради і закріплене за підприємством на праві господарського віддання. Відчуження основних засобів, що є комунальною власністю Теофіпольської селищної ради і закріплених за підприємством, здійснюється з дозволу селищної ради (п. 5.5. Статуту).

Відповідно до п.7.2 Статуту до виключної компетенції власника належить: затвердження Статуту, внесення змін і доповнень до нього; затвердження та внесення змін у внутрішні регламентуючі документи з питань організації і діяльності підприємства; розгляд основних напрямків господарської та фінансової діяльності підприємства; встановлення форм і розмірів використання майна, засобів підприємства; прийняття рішення про ліквідацію та реорганізацію підприємства.

Пунктами 9.1, 9.2 Статуту передбачено, що припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його реорганізації або ліквідації. Ліквідація та реорганізація підприємства проводиться за рішенням власника майна, а у випадках передбачених законом - рішенням суду чи господарського суду.

Ліквідація підприємства здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником майна (п.9.4. Статуту).

Відповідно до п.9.5 Статуту власник майна встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Одночасно ліквідаційна комісія, згідно з п. п. 9.7, 9.8 Статуту, вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості підприємства, яке ліквідовується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію підприємства. Ліквідаційна комісія оцінює майно підприємства, яке ліквідовується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику майна. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2013 у справі №924/712/13, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Тепловик" про стягнення 322 698,38 грн, з яких 282 735,03 грн заборгованості, 26 308,99 грн пені, 11 710,08 грн 3% річних та 1 944,28 грн інфляційних. Присуджено до стягнення з КП "Тепловик" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 232 735,03 грн основного боргу, 26 308,99 грн пені, 11 710,08 грн - 3% річних, 1 944,28 грн інфляційних втрат, 6453,97 грн відшкодування судового збору. Провадження в частині стягнення з відповідача 50 700,00 грн припинено. 

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018 у справі №924/754/18, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Тепловик" про стягнення 20 837,19 грн основного боргу, 5 829,72 грн пені, 1 657,43 грн 3% річних, 9 736,60 грн інфляційних втрат за договором №3168/15-КП-34 від 12.12.2014 та про стягнення 64 3562,65 грн основного боргу, 189 410,20 грн пені, 56 429,36 грн 3% річних, 322 927,78 грн інфляційних втрат за договором № 3167/15-БО-34 від 12.12.2014. Присуджено до стягнення з КП "Тепловик" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 20 837,19 грн основного боргу, 5 829,72 грн пені, 1 657,43 грн 3% річних, 9 192,41 грн інфляційних втрат за договором №3168/15-КП-34 від 12.12.2014; 9 1596,58 грн основного боргу, 94 705,10 грн пені, 56 429,36 грн 3% річних, 306 169,20 грн інфляційних втрат за договором № 3167/15-БО-34 від 12.12.2014, 10 216,83 грн відшкодування судового збору. (т.1, а.с.56-58).

Згідно з рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2021 у справі №924/4/21, яке набрало законної сили, задоволено позов АТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Тепловик" 120 867,71 грн. Присуджено до стягнення з КП "Тепловик" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 65 888,23 грн основного боргу, 12 296,80 грн пені, 9 421,93 грн 3% річних, 33 260,75грн інфляційних втрат, 2 102,00 грн витрат по сплаті судового збору. 

Місцевий господарський суд виснував, що наведеними рішеннями встановлено наявність заборгованості КП "Тепловик" перед АТ "НАК "Нафтогаз України".

У подальшому, ухвалою суду від 09.12.2024, враховуючи стягнену вищезазначеними рішеннями заборгованість, було визнано грошові вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" в сумі 562 326,82 грн.

Селищна рада рішеннями від 29.04.2022 №10-22/2022, №11-22/2022, від 24.06.2022 №17-24/2022 та №18-24/2022, які офіційно опубліковані на офіційному сайті селищної ради, передала на безоплатній основі майно, з балансу КП "Тепловик" на баланс та в господарське відання КП "Благоустрій", КП "Теофіпольлісвод", та безпосередньо Теофіпольській селищній раді.

Судом першої інстанції встановлено перелік комунального майна, яке безоплатно передається з балансу КП "Тепловик" на баланс Теофіпольської селищної ради, згідно рішення Теофіпольської селищної ради від 24.06.2022 року №17-24/2022.

Рішенням Теофіпольської селищної ради №19-24/2022 від 24.06.2022 "Про ліквідацію КП "Тепловик" Теофіпольської селищної ради" вирішено припинити діяльність шляхом ліквідації КП "Тепловик", створити ліквідаційну комісію з припинення КП "Тепловик", зобов`язано ліквідаційну комісію забезпечити здійснення усіх організаційно- правових заходів, пов`язаних з ліквідацією юридичної особи.

Відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії від 24.10.2024 лише зазначено про балансову вартість необоротних активів, що склала 33594,87 грн (трактор Т-16 1993 р. в. первісна вартість - 20655,04 грн, залишкова вартість 4685,07 грн, автомобіль ЛУАЗ 969, 1992 р. в. первісна вартість 12939,83 грн, залишкова вартість - 0 грн). (т.1, а.с.205-207).

Судом першої інстанції взято до уваги Акт про результати розрахунків з дебіторами і кредиторами від 24.10.2024 КП "Тепловик", відповідно до якого, сума дебіторської заборгованості за даними бухгалтерського обліку ГУ ДПС України в Хмельницькій області становить 55 382,40 грн, разом - 55 382,40 грн; сума кредиторської заборгованості за даними бухгалтерського обліку: ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - 279 152,35 грн, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - 596 633,82 грн, Державна екологічна інспекція України у Хмельницькій області - 573 846,00 грн, НАК "Нафтогаз України" - 122 969,71 грн, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області 595 003,68 грн, ГУ ДПС України в Хмельницькій області - 544 204,85 грн, всього 2 711 810,41 грн. (т.1, а.с.210 зворот - 211).

Відповідно до даних фінансової звітності за 2021 рік активи КП "Тепловик" складали 6 152 500,00 грн, за 2023 - 602 00,00 грн. 

Водночас згідно листа №7021/6/22-01-12-01-15 від 09.05.2025 ГУ ДПС у Хмельницькій області на запит арбітражного керуючого повідомило, що за період за 2022 та 2024 роки КП "Тепловик" звітність не подавалась. 

Згідно листа №10-13/390-25 від 06.05.2025 ГУ статистики у Хмельницькій області повідомило арбітражному керуючому, що фінансова звітність за 2022 рік в органах державної статистики відсутня, натомість наявна за 2019-2021 рр., 2023 р.

Ліквідатор КП "Тепловик" звернувся до Селищної ради із запитом (від 20.01.2026) щодо надання первинної бухгалтерської, фінансової, кадрової та іншої документації підприємства, матеріальних та інших цінностей, печатки, штампів. (т.1, а.с.125-126).

Листом від 22.01.2026 Селищна рада повідомила (що рішенням Теофіпольської селищної ради №32-62/2025 від 05.12.2025 припинено повноваження ліквідаційної комісії з припинення КП "Тепловик" у зв`язку із визнанням останнього банкрутом та те, що запитувана інформація не була передана ліквідаційній комісії та фактично відсутня у розпорядженні Теофіпольської селищної ради. До листа долучено рішення Селищної ради від 05.12.2025 №32-62/2025 "Про припинення повноважень ліквідаційної комісії з припинення КП "Тепловик" Теофіпольської селищної ради". 

Ліквідатором КП "Тепловик" Перепелицею В.В. складено звіт щодо фінансово-господарського стану КП "Тепловик" від 06.02.2026, в якому проведено аналіз фінансового стану банкрута, зроблено висновок про наявність економічних ознак дій з доведення до банкрутства підприємства. 

Відповідно до інвентаризаційного опису необоротних активів КП "Тепловик" від 06.02.2026, складеного ліквідатором, активи у боржника відсутні. 

Рішенням засідання комітету кредиторів КП "Тепловик", оформленим протоколом від 15.04.2026, було виключено з ліквідаційної маси КП "Тепловик" Теофіпольської селищної ради трактор Т-16,1993 р. в. 8930ХЕ (залишкова вартість 4685,70 грн), автомобіль ЛУАЗ 969, 1992 р. в. (залишкова вартість - 6926,07 грн), дебіторську заборгованість ГУ ДПС у Хмельницькій області в сумі 55,5 тис грн, з огляду на фактичну відсутність майна, відсутність документів первинного бухгалтерського обліку (які не передані ліквідатору керівництвом боржника, засновником).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 задоволено заяву ліквідатора КП "Тепловик" арбітражного керуючого Перепелиці В.В. про покладення субсидіарної відповідальності. Покладено субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями КП "Тепловик" у розмірі 1 946 485,86 грн на Теофіпольську селищну раду у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства. Присуджено до стягнення з Селищної ради на користь КП "Тепловик" грошові кошти у розмірі 1 946 485,86 грн у якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями КП "Тепловик" у зв`язку із доведенням до банкрутства. 
Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що саме дії та бездіяльність Теофіпольської селищної ради довели КП "Тепловик" до банкрутства, оскільки саме на Селищну раду як власника, засновника та як орган управління майном КП "Тепловик" покладено обов`язок передбачити можливість настання негативних наслідків для боржника через вилучення у нього майна, що перебувало в користуванні на праві господарського відання, та саме Селищна рада зобов`язана була вчинити встановлені законодавством заходи щодо запобігання банкрутству боржника (належного управління боржником, надання дотацій для покриття збитків від діяльності, фінансової допомоги, інші способи та засоби отримання прибутку тощо).

Місцевий господарський суд виснував про наявність вини Селищної ради і, як наслідок, підстав для покладення на неї субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника - КП "Тепловик" у повному розмірі.

Щодо наявності у КП "Тепловик" ліквідаційної маси (у вигляді трактора Т-16, автомобіля ЛУАЗ 969, дебіторської заборгованості у розмірі 55382,40 грн) зазначив, що вказане спростовується протоколом засідання комітету кредиторів Підприємства від 15.04.2026, звітом ліквідатора, інвентаризаційним описом.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням, Теофіпольська селищна рада подала апеляційну скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2026 рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. 

Постанова мотивована тим, що право ліквідатора на звернення із заявою про покладення субсидіарної відповідальності виникає лише після завершення реалізації всіх активів боржника та проведення розрахунків із кредиторами, коли встановлено факт недостатності майна для повного погашення кредиторських вимог. Подання такої заяви до завершення зазначених заходів є передчасним та виключає можливість визначення об`єктивного розміру субсидіарної відповідальності на даній стадії.

Встановивши, що ліквідатором боржника у цій справі не вжито необхідних та достатніх заходів з формування ліквідаційної маси боржника обставини, апеляційний господарський суд з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 61 КУзПБ, наведених у постановах від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21), від 13.03.2025 у справі №909/386/21, визнав передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями КП "Тепловик" у розмірі 1 946 485,86 грн на одноосібного власника - Теофіпольську селищну раду Хмельницького району Хмельницької області.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Ліквідатор КП "Тепловик" арбітражний керуючий Перепелиця В.В. та АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подали до Верховного Суду касаційні скарги, в яких просять постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2026 скасувати, рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 залишити в силі.

Ліквідатор боржника підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначає пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України - застосування норми права - частини 1, 2 статті 61, частини 1 статті 62 КУзПБ без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13.03.2025 у справі №909/386/21; від 29.06.2023 по справі № 923/1054/15. 

АТ НАК "Нафтогаз України" оскаржує постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2026 у справі № 924/776/24 (924/180/26) з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про неправильне застосування норми матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а саме:
- положення частини першої статті 619 ЦК України та частини 2 статті 61 КУзПБ - без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 12.11.2020 у справі №916/1105/16, від 17.06.2020 у справі №924/669/17, від 09.10.2019 у справі №910/21232/16, від 16.06.2020 №924/1076/17, від 10.03.2020 №902/318/16, від 12.11.2020 № 916/1105/16, від 06.12.2022 у справі №908/802/20, 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 28.08.2018 у справі №927/1099/13, від 18.10.2018 у справі №923/1297/14, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15, від 03.09.2019 у справі №923/1494/15, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 03.10.2018 року у справі №10/05/5026/1138/2012 у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №5023/4388/12 і від 29.10.2019 у справі №927/1124/16);
- положення статті 236 ГПК України - без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі 910/16072/16, від 17.04.2018 у справі №918/1395/15, від 27.02.2020 у справі №921/12/19, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №904/1210/18;
- положення частини першої статті 215 ГК України (в редакції чинній на день виникнення спірних відносин) - без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17;
- положення частини першої статті 24, частини десятої статті 76, статті 211 ГК України (в редакції чинній на день виникнення спірних відносин) статті 17 Закону України "Про місцеве самоврядування" - без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №923/1297/14, від 10.03.2020 у справі №902/318/16;
- невірне застосування положень Закону України від 03.11.2016 №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Доводи інших учасників справи

У відзиві Теофіпольська селищна рада заперечує проти доводів касаційної скарги та вважає оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції від 24.06.2026 законною, повною, всебічно обґрунтованою і такою, що ухвалена у суворій відповідності до норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позову ліквідатора про покладення на Селищну раду субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) наголосив, що однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності.

Якщо є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, однак за відсутності зазначеної різниці (недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів) немає підстав для стягнення відповідних сум з винних осіб у межах покладення субсидіарної відповідальності, то у ліквідатора немає підстав порушувати відповідний спір у справі про банкрутство.

В умовах, коли є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, але його майна / активів у складі ліквідаційної маси виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).

Отже, навіть за виявлених арбітражним керуючим фактів доведення боржника до банкрутства достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство за правилами частини 2 статті 61 КУзПБ.

Ураховуючи, що ліквідаційна маса (її вартість) є одним із визначальних показників для обчислення розміру субсидіарної відповідальності, Верховний Суд у вказаній постанові, з огляду на регламентований КУзПБ порядок та етапи формування ліквідаційної маси, зміни, яких вона зазнає під час ліквідаційної процедури, зазначив, що передумови для покладення субсидіарної відповідальності встановлюються насамперед на підставі фінансово-економічних показників боржника, порядок аналізу, дослідження та оцінки яких прямо визначений КУзПБ.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) наголосив, що право ліквідатора подати заяву про покладення субсидіарної відповідальності виникає не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі. Такий підхід у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство узгоджується як з повноваженнями ліквідатора, порядком проведення відповідних дій у ліквідаційній процедурі, так і з правами суб`єктів субсидіарної відповідальності відповідати за зобов`язаннями боржника у межах об`єктивного розміру цієї відповідальності, що відповідає правовій природі субсидіарної відповідальності саме як додаткової.

Необхідна сукупність обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення, зокрема доведення боржника до банкрутства його засновником (учасником, керівником тощо), недостатність майна / активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів та розмір субсидіарної відповідальності, повинна бути підтверджена доказами, які відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76 - 79 ГПК України. 

Господарський суд під час розгляду відповідної заяви оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, з точки зору відповідності їх наведеним критеріям. 

У справі, що розглядається, заява ліквідатора КП "Тепловик" про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на Селищну раду обґрунтовувалася тим, що станом на 17.02.2026 у боржника відсутні активи, на підтвердження чого надано інвентаризаційний опис необоротних активів КП "Тепловик" від 06.02.2026. Зі змісту Інвентаризаційного опису вбачається, що інвентаризація необоротних активів КП "Тепловик" Теофіпольської селищної ради проводилася з 24.03.2025 по 06.02.2026. 

15.04.2026 на засіданні комітету кредиторів було ухвалено рішення про виключення з ліквідаційної маси транспортних засобів та дебіторської заборгованості. За змістом Протоколу виключення з ліквідаційної маси транспортних засобів та дебіторської заборгованості обумовлене відсутністю майна та документів первинного бухгалтерського обліку. 

Апеляційний суд звернув увагу, що засідання комітету кредиторів скликано вже після звернення ліквідатора до суду (17.02.2026) із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на засновника боржника, що свідчить про наявність у ліквідаційній масі боржника станом на дату звернення ліквідатора до суду з заявою про субсидіарну відповідальність транспортних засобів та дебіторської заборгованості, а саме, трактора Т-16,1993 р.в, реєстраційний номер НОМЕР_1 (залишкова вартість 4685,70 грн), автомобіля ЛУАЗ 969, 1992 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 (залишкова вартість - 6926,07 грн), дебіторської заборгованості ГУ ДПС у Хмельницькій області в сумі 55 382,40 грн. 

При цьому апеляційний суд встановив відсутність в матеріалах справи доказів виконання ліквідатором КП "Тепловик" в повній мірі своїх обов`язків щодо формування ліквідаційної маси. Зокрема, ліквідатором не вжито заходів щодо накладення арешту та оголошення у розшук зареєстрованих за боржником транспортних засобів (трактора Т-16 та автомобіля ЛУАЗ-969), наявність яких підтверджувалася актами інвентаризації та звітами розпорядника майна. 

Оформлення комітетом кредиторів (протокол від 15.04.2026) списання вказаних активів через два місяці після подання заяви ліквідатора про субсидіарну відповідальність (17.02.2026) з мотивів недоцільності пошуку не може підміняти собою встановлений законом обов`язок ліквідатора забезпечити вичерпну повноту формування ліквідаційної маси.

Ліквідатор проігнорував наявну дебіторську заборгованість ГУ ДПС у Хмельницькій області у розмірі 55 382,40 грн, не здійснивши звірки взаєморозрахунків та витребування первинної документації від державного органу, який є розпорядником публічної інформації та зберігає відповідні документи, як і не зазначив підстав, які б перешкоджали ліквідатору у такому зверненні.

Апеляційний суд також встановив, що ліквідатором було проігноровано механізм спростування майнових дій боржника у порядку статті 42 КУзПБ, не оскаржено сумнівний платіж від 27.05.2022 на суму 478 595,07 грн з призначенням "аванс на відрядження", а також договір закупівлі деревини №2 від 13.01.2022 на суму 3 164 240,00 грн, укладений з КП "Теофіпольлісвод" із виявленими Держаудитслужбою порушеннями. Поданий ліквідатором позов у справі № 924/776/24 (924/1170/25) про стягнення 1 600 000,00 грн безпідставно набутих коштів з КП "Теофіпольлісвод" було ухвалою суду від 27.01.2026 залишено без розгляду через процесуальну пасивність самого позивач.

Відтак, встановлені у межах апеляційного перегляду справи обставини свідчать, що ліквідатором не вжито необхідних та достатніх заходів з формування ліквідаційної маси боржника.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, враховуючи правові висновки щодо застосування частини другої статті 61 КУзПБ, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21), колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про передчасність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями КП "Тепловик" у розмірі 1 946 485,86 грн на одноосібного власника - Теофіпольську селищну раду Хмельницького району Хмельницької області.

При цьому, доводи АТ "НАК "Нафтогаз України" про необхідність перегляду на цій стадії суми заборгованості боржника перед АТ "НАК "Нафтогаз України" правомірно були відхилені апеляційним судом.

Колегія суддів зауважує, що ліквідаційна маса не є сталою величиною та може змінюватися внаслідок реалізації майна боржника, повернення активів, стягнення дебіторської заборгованості й вчинення інших заходів ліквідатором. Розмір субсидіарної відповідальності становить різницю між сумою визнаних вимог кредиторів та сумою коштів, фактично отриманих від реалізації ліквідаційної маси і спрямованих на задоволення цих вимог. 

Право ліквідатора на звернення до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності виникає виключно після вжиття вичерпних заходів із формування ліквідаційної маси, завершення продажу активів і проведення фактичних розрахунків з кредиторами, коли встановлено факт недостатності майна для повного погашення кредиторських вимог. 

Відтак, висновок про передчасність покладення субсидіарної відповідальності на Селищну раду до завершення зазначених заходів свідчить про передчасність доводів АТ "НАК "Нафтогаз України" про необхідність перегляду суми заборгованості боржника перед АТ "НАК "Нафтогаз України" у розмірі 562 326,82 грн на даній стадії.

Доводи касаційних скарг висновків апеляційного суду не спростовують. Апеляційний суд ухвалив судове рішення за наслідками повного та безпосереднього дослідження матеріалів справи.

Водночас відмова у покладенні субсидіарної відповідальності з підстав передчасності позову не позбавляє арбітражного керуючого чи кредиторів права на повторне звернення до суду після виконання усієї сукупності заходів із формування ліквідаційної маси, повернення майна та проведення остаточних розрахунків.

За змістом наведених у касаційних скаргах обґрунтувань вбачається, що по своїй суті аргументи скаржників зводяться до заперечення обставин, встановлених судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі, проте зазначене виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до норм статті 300 ГПК України.

Також колегія суддів не вбачає невідповідності висновків суду апеляційної інстанції у цій справі правовим позиціям, викладеним у наведених в касаційних скаргах постановах Верховного Суду, зокрема щодо застосування приписів статті 61 КУзПБ, оскільки відмінність у висновках судів у зазначених судових рішеннях та у цій справі щодо застосування вказаної норм КУзПБ зумовлена різними фактичними обставинами кожної із наведених справ.

Переглянувши оскаржувану постанову апеляційного господарського суду в межах наведених у касаційних скаргах доводів та враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її зміни чи скасування. Відповідно касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З урахуванням викладеного у цій постанові, а також меж перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у статті 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваної у цій справі постанови апеляційного господарського суду та відмову у задоволенні касаційних скарг.

У зв`язку із залишенням касаційних скарг без задоволення, витрати по сплаті судового збору за їх подання покладаються на скаржників. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ліквідатора комунального підприємства "Тепловик" Теофіпольської селищної ради арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2026 у справі №924/776/24 (924/180/26) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К. М.

Судді Жуков С.В. 

Картере В.І.