ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
24.06.2026	Справа № 910/16287/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/16287/25
за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )
до Міністерства юстиції України (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13; ідентифікаційний код: 00015622)
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )
Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" (Україна, 40000, Сумська область, місто Суми, вулиця Петропавлівська, будинок 86; ідентифікаційний код: 14017843)
про визнання незаконним та скасування наказу

Представники учасників справи: 
від відповідача: Субота О.В., самопредставництво;
від інших учасників справи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якій просить суд визнати незаконним та скасувати повністю наказ Міністерства юстиції України від 26.11.2025 № 3254/5 "Про задоволення скарги" ОСОБА_2 .
Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя ОСОБА_3) від 05.01.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16287/25, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство "Сумбуд".
12.01.2026 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 12.01.2026 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".
Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя ОСОБА_3) від 09.02.2026 призначено підготовче засідання на 04.03.2026.
У підготовче засідання 04.03.2026 з`явився представник відповідача, представники інших учасників справи не з`явились.
У підготовчому засіданні 04.03.2026 судом оголошено перерву до 25.03.2026.
У підготовче засідання 25.03.2026 з`явилися представники позивача та відповідача, представники інших учасників справи не з`явились.
У підготовчому засіданні 25.03.2026 судом оголошено перерву до 22.04.2026.
У підготовче засідання 22.04.2026 з`явилися представники відповідача та третьої особи-2, представники інших учасників справи не з`явились.
У підготовчому засіданні 22.04.2026 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2025.
20.05.2026 третьою особою-2 сформовано в системі "Електронний суд" пояснення, які 20.05.2026 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2026, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 , справу №910/16287/25 передано на розгляд судді Нечаю О.В.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2026 було прийнято справу №910/16287/25 суддею Нечаєм О.В. до свого провадження, судове засідання призначено на 24.06.2026.
У судове засідання 24.06.2026 з`явився представник відповідача, представники інших учасників справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.
Представник відповідача надала суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечувала. 
У судовому засіданні 24.06.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.1995 було здійснено державну реєстрацію Приватного акціонерного товариства "Сумбуд", про що 01.02.2005 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за номером 16321200000000960.
23.09.2025 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною щодо Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" було проведено реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 за № 1006321070061000960 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу".
09.10.2025 до Міністерства юстиції України надійшла скарга представника ПрАТ "Сумбуд" ОСОБА_2 , зареєстрована у Міністерстві юстиції України 09.10.2025 за № СК-4064-25, на реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 №1006321070061000960 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною щодо Приватного акціонерного товариства "Сумбуд".
03.11.2025 Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції розглянуто скаргу та прийнято висновок, яким рекомендовано наступне: 
1. Скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
2. Визнати вчиненою з порушенням Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та скасувати реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 № 1006321070061000960 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною щодо Приватного акціонерного товариства "Сумбуд". 
3. Тимчасово блокувати приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Козловій Наталії Володимирівні доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці.
На підставі висновку Колегії від 03.11.2025 видано наказ Міністерства юстиції України від 26.11.2025 № 3254/5 "Про задоволення скарги", яким:
1. Скаргу ОСОБА_2 задоволено.
2. Визнано вчиненою з порушенням Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 № 1006321070061000960 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною щодо Приватного акціонерного товариства "Сумбуд". 
3. Тимчасово блоковано приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Козловій Наталії Володимирівні доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань строком на три місяці. 
4. Виконання пункту 2 цього наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. 
5. Виконання пункту 3 цього наказу покладено на державне підприємство "Національні інформаційні системи".
Не погоджуючись з висновками Міністерства юстиції України, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати незаконним та скасувати повністю наказ Міністерства юстиції України від 26.11.2025 № 3254/5 "Про задоволення скарги".
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". 
У розумінні Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (ст. 1) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Порядок проведення реєстрації врегульовано розділом IV Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" і така реєстрація здійснюється на підставі документів, поданих у паперовій або електронній формі. Законом передбачений заявницький принцип державної реєстрації (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону) на підставі переліку документів, встановлених ст. 17 Закону (для юридичних осіб). 
Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій є предметом регулювання статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", який передбачає здійснення на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, послідовних дій, визначених частиною 2 цієї норми. В межах таких дій реєстратор здійснює перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації, і, за відсутності підстав для відмови в державній реєстрації, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
Незважаючи на те, що за своїм статусом реєстраційна дія носить характер офіційного визнання шляхом засвідчення державою відомостей, які внесені до Єдиного реєстру, вона не є абсолютною і може бути оскаржена. 
Порядок оскарження рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації передбачено статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Відповідно до цієї статті рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (абз. 1 ч. 1); Міністерство юстиції України розглядає скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (п. 1 ч. 2); рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності (абз. 1 ч. 3); скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги (абз. 1 ч. 4).
За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи, відповідно до ч. 6 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:
про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);
про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);
про залишення скарги без розгляду по суті.
Пунктом 3 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що рішення, прийняті Міністерством юстиції України, його територіальними органами відповідно до статті 34 цього Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" є підставою для проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій. 
Отже, наслідком задоволення скарги і скасування Міністерством юстиції України в Єдиному державному реєстрі реєстраційної дії є позбавлення особи, якої ця дія стосується, офіційного визнання і підтвердження державою відомостей про юридичну особу. Тобто, за своїм характерам компетенція Міністерства юстиції України щодо розгляду скарги пов`язана з вирішенням спору, предметом якого є правомірність рішення реєстратора у контексті дотримання ним вимог реєстраційного законодавства. 
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується на об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.
Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Частиною четвертою статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подаються, зокрема такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, іншого визначеного законом суб`єкта (особи) про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою; установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі; документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 Закону.
Судом встановлено, що оскаржувана реєстраційна дія в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 №1006321070061000960 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною щодо Приватного акціонерного товариства "Сумбуд", зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР від 23.09.2025, та документу про сплату адміністративного збору.
У свою чергу, позивачем не було подано реєстратору установчий документ юридичної особи (статут ПрАТ "Сумбуд") в новій редакції, з зазначенням нової адреси місцезнаходження юридичної особи.
Позивач вказану обставину належними доказами не спростував.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації. 
Пунктом 4 частини першої статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації у разі подання документів або відомостей, передбачених Законом, не в повному обсязі.
Відтак відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, дійшов правомірного висновку, що приватний нотаріус Козлова Н.В. повинна була відмовити у проведенні оскаржуваної реєстраційної дії на підставі пункту 4 частини першої статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Оскільки оскаржувана реєстраційна дія проведена за наявності підстави для відмови у проведенні державної реєстрації, визначеної пунктом 4 частини першої статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", та у зв`язку з неможливістю відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої статті 34 Закону, а допущені порушення не є формальними (несуттєвими) помилками та впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей Єдиного державного реєстру, така дія підлягає скасуванню.
Окрім того, за змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність порушеного права, за захистом якого особа звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19 та від 29.08.2023 у справі №910/5958/20.
Позивач просить скасувати оскаржуваний наказ повністю, в тому числі й в частинах 3 та 5.
У свою чергу, частинами 3 та 5 оскаржуваного наказу відповідач вирішив: 
3. Тимчасово блокувати приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Козловій Наталії Володимирівні доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань строком на три місяці. 
5. Виконання пункту 3 цього наказу покласти на державне підприємство "Національні інформаційні системи".
Відтак оскаржуваний наказ відповідача в зазначеній частині не стосується прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а задоволення позову та скасування наказу в цій частині не матиме жодного впливу на права позивача.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.
Оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат за правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України не здійснюється.
Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.07.2026.

Суддя О.В. Нечай