ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2026 Справа № 917/321/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після повернення з відпустки у спрощеному позовному провадженні матеріали справи
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Персол Груп», 33005, м. Рівне, вул. Теліги Олени, 27, кв. 11, код ЄДРПОУ 44981090,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флюгскай», 36000, м. Полтава, вул. Огнівська, 8, кв. 2, код ЄДРПОУ 44981242,
про cтягнення 508 005,40 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:
Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» про стягнення 508 005,40 грн, з яких 372 888,35 грн – пеня за невиконання умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р., 96 855,53 грн – втрати від інфляції, 38 261,52 грн – 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.03.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:
Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач здійснив оплату за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. з порушенням встановлених у ньому строків, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.
14.04.2026 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4954), у якому було, зокрема, викладено клопотання про поновлення строку для його подання.
Ухвалою від 20.04.2026 р. задоволено клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання відзиву у справі, поновлено вказаний строк та прийнято відзив до розгляду.
У зазначеному відзиві відповідач заперечував проти позову ТОВ «Персол Груп» з таких підстав:
- позивач в односторонньому порядку проводив зарахування платежів, здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р., в рахунок погашення заборгованості за найдавнішим зобов`язанням (у хронологічному порядку), що є спробою штучно збільшити періоди прострочення та суми штрафний санкцій;
- позивач не надав суду жодного доказу того, що затримка оплати спричинила йому збитки (наприклад, зупинку виробництва чи штрафи перед його контрагентами), а отже позовні вимоги в частині стягнення пені є виключно намаганням отримати надприбуток, що є зловживанням правом та прямим порушенням ч. 3 ст. 13 ЦК України;
- наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій не містить частини вихідних величин (дати виникнення зобов`язання, періоду прострочення, кількості днів прострочення, дати фактичного виконання зобов`язання).
Крім того, відповідач надав до суду контррозрахунок розміру позовних вимог, а також, посилаючись на сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» основного боргу, виникнення останнього внаслідок об`єктивних труднощів господарської діяльності в умовах воєнного стану, відсутність доказів отримання позивачем збитків внаслідок затримки оплати, а також намагання позивача отримати невиправдані переваги за рахунок відповідача, просив, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій, застосувати положення ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені на 99%.
У відповіді на відзив від 17.04.2026 р. (вх. № 5141 від 17.04.2026 р.) позивач зазначив наступне:
- застосування позивачем хронологічного принципу погашення заборгованості відповідає усталеній судовій практиці та звичаям ділового обороту, забезпечує об`єктивний, послідовний і недискримінаційний порядок зарахування коштів та виключає довільність, а твердження відповідача про те, що позивач був зобов`язаний погоджувати з ним зарахування платежів за відсутності конкретизації їх призначення, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства;
- до нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних призвели виключно дії відповідача, а саме: несвоєчасна оплата поставленого товару, не зазначення належного призначення платежів, відсутність реагування на спроби врегулювання ситуації в досудовому порядку та ігнорування листів-вимог;
- з наданого позивачем розрахунку чітко вбачається, що по кожній видатковій накладній зазначено всі необхідні дані, зокрема: дату виникнення зобов`язання щодо оплати, строк виконання, період прострочення, кількість днів прострочення та дату фактичного виконання грошового зобов`язання відповідачем;
- контррозрахунок відповідача, на відміну від розрахунку позивача, не містить жодних формул, алгоритмів чи пояснень щодо порядку здійснення нарахувань, а містить лише числові значення у відповідних графах, без розкриття способу їх обчислення;
- відповідач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували наявність обставин для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру пені.
21.04.2026 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив від 21.04.2026 р. (вх. № 5321), у якому просив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» відмовити в повному обсязі, а у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій, то застосувати дискреційні повноваження суду та застосувати положення ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені на 99% або до іншого розумного розміру, що відповідатиме засадам справедливості та добросовісності, а суму 3% річних та інфляційних втрат – перерахувати згідно з контррозрахунком відповідача.
Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:
18.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» було укладено Договір № 165\10-24В з протоколом розбіжностей до нього від 18.10.2024 р. (Т. 1, а. с. 120-125).
Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору Постачальник (ТОВ «Персол Груп») зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупцю (ТОВ «Флюгскай») визначений цим Договором товар, а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.
Пунктом 9.1 Договору визначено, що він вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом одного року.
Якщо жодна зі Сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору письмово не заявить про бажання припинити дію Договору, він автоматично продовжує свою дію на кожен наступний рік на тих же самих умовах.
Доказів заявлення однією із сторін про припинення дії Договору до суду не надано.
Згідно з п. 3.5 Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. право власності на Товар та ризики його випадкового знищення чи пошкодження переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичної передачі Товару Покупцю, що підтверджується підписанням Сторонами видаткової накладної.
На виконання зазначених норм Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. позивач передав у власність відповідача товар на суму 7 343 184,93 грн, що підтверджується видатковими накладними № 108 від 04.12.2024 р., № 113 від 11.12.2024 р., № 116 від 18.12.2024 р., № 120 від 24.12.2024 р., № 2 від 08.01.2025 р., № 3 від 08.01.2025 р., № 14 від 22.01.2025 р., № 22 від 05.02.2025 р., № 23 від 05.02.2025 р., № 28 від 12.02.2025 р., № 29 від 12.02.2025 р., № 30 від 12.02.2025 р., № 34 від 19.02.2025 р., № 37 від 26.02.2025 р., № 38 від 26.02.2025 р., № 40 від 04.03.2025 р., № 44 від 04.05.2025 р., № 49 від 19.03.2025 р., № 50 від 19.03.2025 р., № 51 від 19.03.2025 р., № 52 від 19.03.2025 р., № 58 від 26.03.2025 р., № 59 від 26.03.2025 р., № 60 від 26.03.2025 р., № 68 від 02.04.2025 р., № 69 від 02.04.2025 р., № 70 від 02.04.2025 р., № 71 від 03.04.2025 р., № 75 від 09.04.2025 р., № 76 від 09.04.2025 р., № 77 від 09.04.2025 р., № 82 від 16.04.2025 р., № 83 від 16.04.2025 р., № 84 від 16.04.2025 р., № 85 від 23.04.2025 р., № 86 від 23.04.2025 р., № 87 від 23.04.2025 р., № 92 від 30.04.2025 р., № 93 від 30.04.2025 р., № 94 від 30.04.2025 р., № 98 від 07.05.2025 р., № 99 від 07.05.2025 р., № 100 від 07.05.2025 р., № 103 від 14.05.2025 р., № 104 від 14.05.2025 р., № 105 від 14.05.2025 р., № 109 від 21.05.2025 р., № 110 від 21.05.2025 р., № 111 від 21.05.2025 р., № 114 від 28.05.2025 р., № 115 від 28.05.2025 р., № 116 від 28.05.2025 р., № 119 від 04.06.2025 р., № 120 від 04.06.2025 р., № 121 від 04.06.2025 р., № 123 від 11.06.2025 р., № 124 від 11.06.2025 р., № 128 від 18.06.2025 р., № 129 від 18.06.2025 р., № 130 від 18.06.2025 р., № 136 від 25.06.2025 р., № 137 від 25.06.2025 р., № 138 від 18.06.2025 р., № 141 від 02.07.2025 р., № 142 від 02.07.2025 р., № 143 від 02.07.2025 р., № 147 від 09.07.2025 р., № 148 від 09.07.2025 р., № 149 від 09.07.2025 р., № 153 від 24.07.2025 р., № 154 від 24.07.2025 р., № 155 від 24.07.2025 р., № 161 від 06.08.2025 р., № 162 від 06.08.2025 р., № 163 від 06.08.2025р. та № 167 від 13.08.2025 р. (Т. 1, а. с. 14-89), підписаними сторонами.
Згідно з п. 4.4 Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. Покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за Товар у національній валюті протягом 21 (двадцять один) календарних днів з моменту передачі Товару Покупцеві за видатковою накладною.
Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар розрахувався з порушенням встановлених строків, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» 508 005,40 грн, з яких 372 888,35 грн – пеня за невиконання умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р., 96 855,53 грн – втрати від інфляції, 38 261,52 грн – 3 % річних.
Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: Договір № 165\10-24В від 18.10.2024 р., видаткові накладні № 108 від 04.12.2024 р., № 113 від 11.12.2024 р., № 116 від 18.12.2024 р., № 120 від 24.12.2024 р., № 2 від 08.01.2025 р., № 3 від 08.01.2025 р., № 14 від 22.01.2025 р., № 22 від 05.02.2025 р., № 23 від 05.02.2025 р., № 28 від 12.02.2025 р., № 29 від 12.02.2025 р., № 30 від 12.02.2025 р., № 34 від 19.02.2025 р., № 37 від 26.02.2025 р., № 38 від 26.02.2025 р., № 40 від 04.03.2025 р., № 44 від 04.05.2025 р., № 49 від 19.03.2025 р., № 50 від 19.03.2025 р., № 51 від 19.03.2025 р., № 52 від 19.03.2025 р., № 58 від 26.03.2025 р., № 59 від 26.03.2025 р., № 60 від 26.03.2025 р., № 68 від 02.04.2025 р., № 69 від 02.04.2025 р., № 70 від 02.04.2025 р., № 71 від 03.04.2025 р., № 75 від 09.04.2025 р., № 76 від 09.04.2025 р., № 77 від 09.04.2025 р., № 82 від 16.04.2025 р., № 83 від 16.04.2025 р., № 84 від 16.04.2025 р., № 85 від 23.04.2025 р., № 86 від 23.04.2025 р., № 87 від 23.04.2025 р., № 92 від 30.04.2025 р., № 93 від 30.04.2025 р., № 94 від 30.04.2025 р., № 98 від 07.05.2025 р., № 99 від 07.05.2025 р., № 100 від 07.05.2025 р., № 103 від 14.05.2025 р., № 104 від 14.05.2025 р., № 105 від 14.05.2025 р., № 109 від 21.05.2025 р., № 110 від 21.05.2025 р., № 111 від 21.05.2025 р., № 114 від 28.05.2025 р., № 115 від 28.05.2025 р., № 116 від 28.05.2025 р., № 119 від 04.06.2025 р., № 120 від 04.06.2025 р., № 121 від 04.06.2025 р., № 123 від 11.06.2025 р., № 124 від 11.06.2025 р., № 128 від 18.06.2025 р., № 129 від 18.06.2025 р., № 130 від 18.06.2025 р., № 136 від 25.06.2025 р., № 137 від 25.06.2025 р., № 138 від 18.06.2025 р., № 141 від 02.07.2025 р., № 142 від 02.07.2025 р., № 143 від 02.07.2025 р., № 147 від 09.07.2025 р., № 148 від 09.07.2025 р., № 149 від 09.07.2025 р., № 153 від 24.07.2025 р., № 154 від 24.07.2025 р., № 155 від 24.07.2025 р., № 161 від 06.08.2025 р., № 162 від 06.08.2025 р., № 163 від 06.08.2025р. та № 167 від 13.08.2025 р., рахунки на оплату, виписки по рахунку ТОВ «Персол Груп» за період з 05.02.2025 р. по 24.10.2025 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» було укладено Договір № 165\10-24В від 18.10.2024 р., який за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. щодо передачі товару на суму 7 343 184,93 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні № 108 від 04.12.2024 р., № 113 від 11.12.2024 р., № 116 від 18.12.2024 р., № 120 від 24.12.2024 р., № 2 від 08.01.2025 р., № 3 від 08.01.2025 р., № 14 від 22.01.2025 р., № 22 від 05.02.2025 р., № 23 від 05.02.2025 р., № 28 від 12.02.2025 р., № 29 від 12.02.2025 р., № 30 від 12.02.2025 р., № 34 від 19.02.2025 р., № 37 від 26.02.2025 р., № 38 від 26.02.2025 р., № 40 від 04.03.2025 р., № 44 від 04.05.2025 р., № 49 від 19.03.2025 р., № 50 від 19.03.2025 р., № 51 від 19.03.2025 р., № 52 від 19.03.2025 р., № 58 від 26.03.2025 р., № 59 від 26.03.2025 р., № 60 від 26.03.2025 р., № 68 від 02.04.2025 р., № 69 від 02.04.2025 р., № 70 від 02.04.2025 р., № 71 від 03.04.2025 р., № 75 від 09.04.2025 р., № 76 від 09.04.2025 р., № 77 від 09.04.2025 р., № 82 від 16.04.2025 р., № 83 від 16.04.2025 р., № 84 від 16.04.2025 р., № 85 від 23.04.2025 р., № 86 від 23.04.2025 р., № 87 від 23.04.2025 р., № 92 від 30.04.2025 р., № 93 від 30.04.2025 р., № 94 від 30.04.2025 р., № 98 від 07.05.2025 р., № 99 від 07.05.2025 р., № 100 від 07.05.2025 р., № 103 від 14.05.2025 р., № 104 від 14.05.2025 р., № 105 від 14.05.2025 р., № 109 від 21.05.2025 р., № 110 від 21.05.2025 р., № 111 від 21.05.2025 р., № 114 від 28.05.2025 р., № 115 від 28.05.2025 р., № 116 від 28.05.2025 р., № 119 від 04.06.2025 р., № 120 від 04.06.2025 р., № 121 від 04.06.2025 р., № 123 від 11.06.2025 р., № 124 від 11.06.2025 р., № 128 від 18.06.2025 р., № 129 від 18.06.2025 р., № 130 від 18.06.2025 р., № 136 від 25.06.2025 р., № 137 від 25.06.2025 р., № 138 від 18.06.2025 р., № 141 від 02.07.2025 р., № 142 від 02.07.2025 р., № 143 від 02.07.2025 р., № 147 від 09.07.2025 р., № 148 від 09.07.2025 р., № 149 від 09.07.2025 р., № 153 від 24.07.2025 р., № 154 від 24.07.2025 р., № 155 від 24.07.2025 р., № 161 від 06.08.2025 р., № 162 від 06.08.2025 р., № 163 від 06.08.2025р. та № 167 від 13.08.2025 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені їхніми печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. на вищевказану суму.
Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як зазначено вище, у пункті 4.4 Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. сторони узгодили, що Покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за Товар у національній валюті протягом 21 (двадцять один) календарних днів з моменту передачі Товару Покупцеві за видатковою накладною.
Однак, з виписок по рахунку ТОВ «Персол Груп» за період з 05.02.2025 р. по 24.10.2025 р., долучених до матеріалів справи (Т. 1, а. с. 99-119), вбачається, що відповідач здійснював оплату за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. з порушенням встановлених у ньому строків.
При цьому відповідач стверджує, що позивач в односторонньому порядку проводив зарахування платежів, здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р., в рахунок погашення заборгованості за найдавнішими зобов`язаннями (у хронологічному порядку), що є спробою штучно збільшити періоди прострочення та суми штрафний санкцій.
Так, згідно з правовою позицією викладеною у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 р. у справі № 910/12934/18 та від 01.04.2026 р. у справі № 904/426/25, отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу.
Водночас згідно з усталеними висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 26.12.2019 р. у справі № 911/2630/18, від 06.10.2021 р. у справі № 911/2731/20, від 07.09.2023 р. у справі № 905/1965/19 та від 10.10.2023 р. у справі № 916/2357/22, в разі, коли у графі платіжного доручення «призначення платежу» відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно з яким здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатися одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то за наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.
Матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» платежі згідно з платіжними документами, у призначенні яких відповідач зазначав конкретний рахунок (зокрема, платежі від 05.02.2025 р. на суму 253 543,08 грн, від 05.02.2025 р. на суму 46 456,92 грн, від 06.02.2025 р. на суму 32 141,72 грн, від 10.02.2025 р. на суму 70 000,00 грн, від 17.02.2025 р. на суму 100 000,00 грн, від 13.03.2025 р. на суму 45 586,66 грн, від 28.04.2025 р. на суму 92 684,55 грн, від 02.05.2025 р. на суму 14 670,87 грн, від 28.04.2025 р. на суму 107 315,45 грн, від 03.05.2025 р. на суму 275 620,80 грн, від 16.05.2025 р. на суму 69 277,51 грн, від 23.06.2025 р. на суму 200 000,00 грн, від 16.05.2025 р. на суму 153 914,45 грн та від 16.05.2025 р. на суму 76 808,04 грн), зараховувались в рахунок погашення відповідних грошових зобов`язань.
Також, з огляду на відсутність в Договорі № 165\10-24В від 18.10.2024 р. положень щодо черговості зарахування оплат, решта платежів згідно з платіжними документами, у графі «призначення платежу» яких відсутні посилання на період та дату, згідно з якими має здійснюється платіж, або на відповідну видаткову накладну чи рахунок, відносилась позивачем на погашення заборгованості в хронологічному порядку – починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, що відповідає нормам чинного законодавства та усталеній судовій практиці.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).
Згідно з п. 5.4 Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. у випадку порушення термінів, передбачених п. 4.4 даного договору, Покупець сплачує Постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Позивачем наведено розрахунок пені за порушення грошового зобов`язання за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. в розмірі 372 888,35 грн (Т. 1, а. с. 138 – Т. 2, а. с. 57).
При цьому у вказаному розрахунку позивачем здійснено нарахування пені за невиконання умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. в частині оплати товару, поставленого згідно з видатковою накладною № 148 від 09.07.2025 р., на заборгованість в розмірі 399 272,02 грн – за період з 31.07.2025 р. по 26.08.2025 р. та в розмірі 168 489,90 грн – за період з 27.08.2025 р. по 11.09.2025 р.
Водночас з матеріалів справи та пояснень, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість згідно з видатковою накладною № 148 від 09.07.2025 р. в розмірі 399 272,02 грн була сплачена відповідачем та зарахована позивачем наступним чином: платежем від 27.08.2025 р. – на суму 230 882,93 грн та платежем від 12.09.2025 р. – залишок заборгованості. А отже, сума, на яку має здійснюватись нарахування пені за невиконання умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р. в частині оплати товару, поставленого згідно з видатковою накладною № 148 від 09.07.2025 р., за період з 27.08.2025 р. по 11.09.2025 р., становить 168 390,09 грн. В іншій частині розрахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» у даній справі відповідає матеріалам справи та є обґрунтованим.
Врахувавши викладене, суд здійснив перерахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. та дійшов висновку, що правильним та обґрунтованим розміром вказаних вимог у даній справі є 372 886,99 грн.
Як зазначено вище, відповідач просив, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій, зменшити розмір пені на 99%.
Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.
При цьому ні у зазначеній нормі, ні в інших положеннях чинного законодавства України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 р. у справі № 922/266/20).
Верховний Суд у постанові від 29.05.2023 р. у справі № 904/907/22 дійшов висновку, що норма частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (1) якщо він значно перевищує розмір збитків, (2) наявність інших обставин, які мають істотне значення. Водночас тлумачення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однією зі сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монопольного становища контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 р. у справі № 925/577/21).
Конституційний Суд України у Рішенні від 11.07.2013 р. у справі № 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У цій справі, вирішуючи питання зменшення штрафних санкцій, суд виходить з того, що даний випадок не є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу. Відповідавчем не надано до суду доказів існування обставин, які слугували б підставою для обгрунтованого ивсновку суду про можливість зменшення пені у даному випадку: саме по собі посилання на воєнний стан, критичну економічну ситуацію, прагнення позивача збагатитися за рахунок відповідача і т.д. такими обставинами не є. Право позивача на нарухування пені, річних і інфляційних є законним правом кредитора у разі порушення зобов"язання, а не "зловживання правом", як про те стверджує відповідач.
Врахувавши викладене, з огляду на необхідність дотримання принципу рівності сторін справи та балансу інтересів обох сторін договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру пені за порушення умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р., оскільки її розмір не є надмірним, а надмірне зменшення розміру пені взагалі нівелює її значення як засобу забезпечення виконання зобов`язання (Постанова КГС ВС від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем приведено розрахунок 3% річних за несвоєчасне здійснення платежів за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. в розмірі 38 261,52 грн та інфляційних втрат в розмірі 96 855,53 грн (розрахунок в матеріалах справи, (Т. 1, а. с. 138 – Т. 2, а. с. 57).
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.
Водночас суд, з урахуванням дійсного розміру заборгованості ТОВ «Флюгскай» згідно з видатковою накладною № 148 від 09.07.2025 р. в період з 27.08.2025 р. по 11.09.2025 р., здійснив перерахунок розміру відсотків річних за несвоєчасне здійснення платежів за Договором № 165\10-24В від 18.10.2024 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 38 261,39 грн.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» 372 886,99 грн – пеня за невиконання умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р., 96 855,53 грн – втрати від інфляції, 38 261,39 грн – 3 % річних. В решті позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 6 096,05 грн.
Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Флюгскай» (36000, м. Полтава, вул. Огнівська, 8, кв. 2, код ЄДРПОУ 44981242) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Персол Груп» (33005, м. Рівне, вул. Теліги Олени, 27, кв. 11, код ЄДРПОУ 44981090) 372 886,99 грн – пеня за невиконання умов Договору № 165\10-24В від 18.10.2024 р., 96 855,53 грн – втрати від інфляції, 38 261,39 грн – 3 % річних, 6 096,05 грн судового збору.
3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.
4. В іншій частині позову – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України. 

Повне рішення складено 20.07.2026 р.

Суддя О.С. Мацко