Справа № 734/5517/25
Провадження № 1-кп/734/123/26

В И Р О К
іменем України

26 серпня 2026 року | | селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 , 
захисника обвинуваченого – ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №62025100150006009,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2025 року по обвинуваченню: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, яку проходить на посаді курсанта 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.10.2025 утримується в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)», по місцю проходження служби характеризується негативно, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 402 та ч. 4 ст. 409 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє по цей час. 
26.08.2025 військовозобов`язаного ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві та направлено для проходження військової служби.
Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, з 26.08.2025 ОСОБА_4 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2025 № 238, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. 
Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України.
Згідно із статтями 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, визначено право командира – віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого – їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі – Статут) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст.ст. 28-30 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Статтями 35-37 Статуту передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Відповідно до Додатку №1 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України військову присягу складають військовослужбовці, які прибули до військової частини для проходження військової служби і раніше не складали Військової присяги, – після проходження ними програми підготовки, вивчення основних положень військового законодавства України, військових статутів стосовно їх прав та обов`язків, виконання вправи стрільби із стрілецької зброї, але не пізніше ніж через місяць від дня прибуття до військової частини.
У свою чергу, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.
Проте, військовослужбовець ОСОБА_4 у порушення вищевказаних норм законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив злочини проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності), військовослужбовцю ОСОБА_4 наказано пройти підготовку на базі 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 в період з 28.10.2025 до 18.12.2025 за «Програмою базової загальновійськової підготовки (для підготовки мобілізаційних ресурсів) ТП 7-00(206)246.63» (шосте видання), затвердженою 10.07.2025 Головнокомандувачем Збройних Сил України, та скласти Військову присягу на вірність Українському народові.
Письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності) є законним, тобто таким, що виданий в межах повноважень військової службової особи, чіткий, зрозумілий та не містить подвійного тлумачення, а також реальний до його виконання. 
Командир військової частини НОМЕР_1 за своєю посадою та військовим званням є начальником для всього особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . 
На виконання вказаного вище наказу, командиром 2 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 , у присутності командира 2 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_8 , командира 3 взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 , а також інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , 28.10.2025, приблизно о 14 год 25 хв, під час шикування, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі неподалік від АДРЕСА_2 , військовослужбовцю ОСОБА_4 доведено в усній формі наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності) щодо проходження підготовки на базі НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 в період з 28.10.2025 до 18.12.2025 за «Програмою базової загальновійськової підготовки (для підготовки мобілізаційних ресурсів) ТП 7-00(206)246.63» та складання Військової присяги на вірність українському народові.
Після цього, військовослужбовець ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, перебуваючи у вищевказаному місці, відкрито відмовився виконати письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності).
При цьому, від військовослужбовця ОСОБА_4 жодних скарг, у тому числі на стан здоров`я, не надходило. 
Зазначені умисні дії військовослужбовця ОСОБА_4 хоча і не спричинили тяжких наслідків, але стали передумовою зниження бойової готовності військового підрозділу в умовах війни, а також завдали шкоди авторитету органам військового управління і є небезпечним діянням, яке посягає на встановлений порядок підлеглості та військової дисципліни і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається та боєготовності та боєздатності військових формувань.
Крім цього, військовослужбовець ОСОБА_4 , діючи з мотивів ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з моменту його призначення 26.08.2025 на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 по 28.10.2025 включно, відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби, зокрема від проходження курсу базової загальновійськової та фахової підготовки, носіння військової форми одягу, дотримання правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, використання зброї, виконання вправ стрільби зі стрілецької зброї, дотримання внутрішнього розпорядку дня, складання Військової присяги на вірність українському народові та виконання свого Конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, про що 28.10.2025, приблизно о 14:25 год, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі неподалік АДРЕСА_2 , заявив усно під час доведення йому в усній формі наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 та ч. 4 ст. 409 КК України КК України не визнав та дав показання, що він не згоден, він проти всього, все незаконно, йому не давали повістку, не проходив ВЛК, таке відношення було, що не було жодного бажання служити, на відео видно, що він не відмовлявся. Під час перебування у військовій частині вони виконували різні роботи.
Незважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що на даний час він є командиром взводу в/ч НОМЕР_1 , в 2025 році був інструктором. Влітку 2025 року був набір. Разом з іншими прибув ОСОБА_4 , він відмовлявся від отримання та носіння військової форми, виконання наказів, говорив, що не хоче носити форму і виконувати вказівки. Відмовлявся проходити базову військову підготовку, від робіт відмовлявся, присягу не складав, складався акт, що він відмовився, свідки підписували.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання, що від був командиром 4 навчальної роти в/ч НОМЕР_1 коли прибув під час призову обвинувачений, коли це точно було він вже не пам`ятає, в минулому році наче восени. Обвинувачений відмовлявся від складання присяги, відмовився від отримання та носіння військової форми, був відмовником і разом з іншими відмовниками знаходився в окремій групі до вирішення по них питання. Він вже не пам`ятає, чому обвинувачений відмовлявся, але не по віросповіданню, на навчання не ходив. Стояли на зарплаті, але наче він відмовлявся від отримування. 
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що він командир взводу в/ч НОМЕР_1 . Під час зачитування наказу він був присутній, обвинувачений також був присутній. Були особи, що погодилися і що відмовилися, хто відмовився з різних підстав, тих затримували. Наказ було доведено в доступній зрозумілій формі.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, що він проходить військову службу у в/ч головним сержантом навчальної роти. Обвинуваченого прийняли на військову службу в минулому році, літо-осінь, напевне вже не пам`ятає. Він був у їх в підрозділі, військову присягу не складав, від отримання військової форми відмовився, від проходження базової військової підготовки відмовлявся. Наче відмовлявся від грошового забезпечення, він вже всього не пам`ятає, так як пройшов час.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав показання, що обвинуваченого бачив по службі, але не знайомий. 28.10.2025 року групі військовослужбовців відмовників було зачитано наказ командира військової частини про проходження військової служби та складання військової присяги. Наказ доводився в усній формі шляхом зачитування, він був зрозумілий. Всіх хто були в списку, зачитували всіх, але всіх хто там був він не пам`ятає. Хто відмовлявся, затримували.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, що він проходить службу у в/ч НОМЕР_1 начальником штабу навчального батальйону, з обвинуваченим не знайомий, бачив по місцю проходження служби. 28.10.2025 року зачитувався наказ, де 33 військовослужбовці відмовилися виконувати наказ. 
Згідно довідки військово-лікарської комісії № 2025-0825-1134-1250-7 від 25.08.2025, проведено медичний огляд військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який придатний до військової служби /а.с. 122 т.1/.
Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 і відправлені у складі команди « НОМЕР_3 » від 26.08.2025 № 587, команда направляється в розпорядження командира НОМЕР_3 . Серед інших направляється і солдат ОСОБА_4 1980 р.н. /а.с. 64-66 т.1/.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №238 від 26.08.2025, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду «курсант», ВОС-100 /а.с. 67 т.1/.
Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , встановлено що він виданий 25.08.2025 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /а.с. 68 т.1/
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1331 від 27.10.2025 «Про організацію навчання особовим складом військової частини НОМЕР_1 », солдат ОСОБА_4 включений до списку військовослужбовців з якими повинні провести навчання /а.с. 69-73 т.1/.
Згідно протоколу огляду від 28 жовтня 2025 року та фото таблиці і відеозапису до нього, оглянуто цифровий носій інформації micro-sd 64 Gb, на якому зафіксовано відкриту відмову у виконанні наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.10.2025 № 1331 «Про організацію навчання особовим складом ВЧ НОМЕР_1 ». Серед військовослужбовців, що відмовилися виконувати наказ також був військовослужбовець ОСОБА_4 , який зокрема заявив, що посилається на 63 Конституції України /а.с. 74-85, 208 т.1/.
Згідно медичної характеристики від 28 жовтня 2025 року, солдат ОСОБА_4 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з серпня 2025 року за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував та під динамічним наглядом лікаря частини не перебував. Загальний стан задовільний /а.с. 123/.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності від 08.09.2025 № 3730 «Про призначення службового розслідування, наказано провести службове розслідування за фактом відмови від складання присяги, переодягання у військову форму, тримання та використання зброї, та проходження військової служби в цілому курсантом 4 навчальної роти 1 навчального батальйону солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 /а.с.34/.
Згідно службового розслідування за фактом відмови від складання присяги, переодягання у військову форму, тримання та використання зброї, та проходження військової служби в цілому курсантом 4 навчальної роти 1 навчального батальйону солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та акту службового розслідування, службове розслідування розпочатого 21 вересня 2025 року, закінчено 24 вересня 2025 року /а.с. 25-33/.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.09.2025 № 1157 «Про результати службового розслідування», за порушення вимог абзаців 2, 3, 8 статті 11, статті 16, статті 37, статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, пункту 1 додатку № 1 до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, абзаців 2 та 6 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, курсанта 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення, передбачене п. (б) ст.. 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України «ДОГАНА» /а.с. 23-24/.
Що стосується доводів обвинуваченого, що всі дії відносно нього щодо мобілізації були незаконними і до нього ставилися так, що в нього не було жодного бажання проходити військову службу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні та зазначеними в цьому вироку доказами. Жодних доказів в підтвердження показань обвинуваченого, зі сторони захисту суду не надано, тому суд розцінює таку поведінку обвинуваченого намаганням покращити своє процесуальне становище, і таким чином в разі доведення його вини в скоєнні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується та розуміє в чому обвинувачується і яке покарання може понести, уникнути відповідного покарання.
Доводи обвинуваченого наведені в судовому засіданні, які не підтвердженні жодним доказом по справі, не є перешкодою для виконання ним військового обов`язку, адже саме військова служба за мобілізацією на сьогодні є першочерговим заходом з метою забезпечення національних інтересів держави, оскільки є нагальною потребою в умовах неспровокованого військового нападу з боку рф. Тобто мобілізація з боку держави України є єдино необхідним та невідкладним заходом для запобігання агресії іншої держави, а сама ж держава по суті вже тривалий період часу перебуває у стані «оборонної війни». 
Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані:
- за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану;
- за ч. 4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.
Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому по справі не встановлено. 
Аналізуючи докази в їх сукупності та вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, його вік, сімейний стан, наявність обставини, що пом`якшує покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цих статей.
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 28.10.2025 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому залишити обраний, тримання під вартою.
Цивільний позов не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні, арешти на майно не накладались.
На підставі викладеного, керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Початок строкувідбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання – з 28.10.2025. 
На підставі ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув?язнення з 28.10.2025 до набрання вироком законної сили, із розрахунку день за день. 
До набрання вироком законної сили залишити  ОСОБА_4  застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартоюв ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)». 
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, з моменту їй вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Чернігівським апеляційним судом. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:          ОСОБА_15