печерський районний суд міста києва
Справа № 757/33667/22-к 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2026 Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 12022100060001215, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, що має середню освіту, працює наповнювачем газових балонів в ТОВ «Шеврон», не одружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2022 року, приблизно о 20 год. 46 хв., ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебували у подвір`ї поблизу будинку № 3 у провулку Іпсилантіївський у місті Києві, де у них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, а саме до автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану. 
Діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний злочинний умисел, вони розробили злочинний план та розподілили ролі: особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, відкриває багажне відділення автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дістає звідти матеріально цінне майно, а ОСОБА_4 в цей час забезпечує приховування злочинних дій особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, таким чином, щоб його протиправні дії залишились непоміченими та не викритими іншими особами, які могли б перебувати на місці вчинення кримінального правопорушення. 
Далі, 14 вересня 2022 року приблизно о 20 год. 55 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, діючи відповідно до узгодженого плану, впевнившись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшов до припаркованого автомобіля марки «ЗАЗ», модель «TF55Y0», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким фактично користується потерпілий ОСОБА_5 , та будучи попередньо проінформованим про можливість відкриття бажаного відділення шляхом ривка від ОСОБА_4 , який раніше працював разом з потерпілим та достовірно знав особливості відкриття дверей багажного відділення автомобіля та те, що у автомобілі зберігаються цінні речі, відкрив його та дістав звідти матеріально цінне майно, а саме: апарат високого тиску марки «KARCHER K Mini», серії 022575, вартістю 4599 грн. 00 коп., пароочисник марки «KARCHER SC4 EasyFix Premium Iron», вартістю 8500 грн. 00 коп., електронні ваги марки «VALUE VES 50A», вартістю 4200 грн. 00 коп., перфоратор акумуляторний безщітковий «DеWALT SDS-Plus», вартістю 8150 грн. 00 коп, манометричний колектор 2 - вентильний марки «VALUE VMG-2 R410A-B», вартістю 1800 грн. 00 коп, а ОСОБА_4 , стоячи приблизно на відстані 10 метрів, забезпечив спостереження за оточуючою обстановкою з метою невикриття їхніх дій.
Після цього ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, утримуючи при собі викрадене майно, покинули місце вчинення кримінального правопорушення та попрямували у невідомому напрямку, а майно обернули на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 27 249 грн. 00 коп. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини не оспорював та повністю їх підтвердив в наданих суду показаннях.
Так, ОСОБА_4 зазначив, що вони із іншою особою, матеріали щодо якої виділе в окреме провадження, є сусідами, та того вечора прогулювались в центральній частині міста. В дворі по провулку Іпсилантіївському побачили машину потерпілого ОСОБА_6 . Він раніше працював із ОСОБА_7 та знав, що багажне відділення його автомобіля погано закривається та його можна відчинити ривком, в автомобілі знаходяться цінні речі. Про це він повідомив сусіда. Це не був заздалегідь спланований умисел, все вийшло спонтанно. Особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшов до автомобіля та ривком відкрив багажне відділення, а він залишився спостерігати. Коли особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, вже вийняв із багажного відділення речі, він взяв частину коробок та допоміг йому нести. Вони загрузили речі в автомобіль та поїхали. В подальшому частина речей особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, здано в ломбард, а частині лишалась в того вдома. В ході слідства потерпілому було повернуто всі речі, як ті, що були в сусіда вдома, так і ті, що той здав в ломбард.
Зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, просить його суворо не карати, оскільки він усвідомив скоєне та зробив для себе належні висновки. Також повідомив, що він щиро вибачився перед потерпілим та після цієї події ще пів року працював в ОСОБА_7 на кондиціонерах, потерпілий до нього претензій не має, вони примирились. 
Потерпілий протягом судового провадження до суду в судові засідання не з`являвся, повідомлений належним чином. 
В матеріалах провадження наявні копія нотаріально завіреної заяви потерпілого щодо іншого обвинуваченого, в якій потерпілий зазначає, що шкода йому повністю відшкодована, претензій не має.
Судом, з урахуванням думки прокурора, позиції обвинуваченого щодо повного визнання ним винуватості, визнано можливим з`ясування всіх обставин, що підлягають доказуванню, без участі потерпілого, а тому наявними підстави відповідно до ст. 325 КПК України для проведення судового розгляду у його відсутність.
З урахуванням визнання обвинуваченим винуватості, прокурором запропоновано порядок дослідження доказів у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Висловлюючи позицію в судових дебатах, прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Клопотань про застосування запобіжного заходу прокурор не ініціював.
Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого ним діяння. Розуміє, що в такому випадку буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
Судом встановлено, що сторони не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, з урахуванням чого суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, визнав можливим і доцільним провести судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, провівши допит обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, та визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та його дії за встановлених судом обставин кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
В постанові від 03.08.2022 у справі № 415/299/20 Верховний Суд дійшов до висновку, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відповідно до є тяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено, прокурор на наявність таких обставин не посилався.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, розлучений, має дітей 2011 та 2015 року народження, зі слів працює наповнювачем газових балонів в ТОВ «Шеврон».
Відповідно до довідки №6443/125/52-2022 від 22.09.2022, ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2022 (звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку) ОСОБА_4 є таким, що в ісилу ст. 89 КК України раніше не судимий. 
Також судом в ході розгляду встановлено, що спричинена потерпілому шкода фактично була відшкодована на стадії досудового розслідування, шляхом повернення викрадених речей.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Також враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, предмет посягання, повернення викраденого майна потерпілому, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного діяння, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому наявними підстави для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на період іспитового строку обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного.
З урахуванням тривалості судового провадження, під час якого поведінка обвинуваченого була належною, що свідчить про його бажання виправитись, суд вважає необхідним визначити щодо ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні. 
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про застосування такого запобіжного заходу в ході судового розгляду прокурор не заявив, підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили - відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
На період іспитового строку відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: диски формату DVD-R, на яких містяться записи подій, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.
Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1