ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року  Справа №924/259/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г.
суддя Олексюк Г.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.05.2026 (суддя Вибодовський О.Д., повну ухвалу складено 26.05.2026)
за позовом Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" 
про визнання недійсними додаткових угод до договору на постачання електричної енергії та стягнення 6071159,09 грн

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.05.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (далі – ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія") про зупинення провадження у справі №924/259/26 задоволено. 
Зупинено провадження у справі №924/259/26 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/71/26 за позовом ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" до КП "Міськтепловоденергія" (далі – КП "Міськтепловоденергія") за участю на стороні відповідача – Хмельницької обласної прокуратури, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Кам`янець-Подільської міської ради про визнання договору недійсним.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи до закінчення розгляду господарської справи №924/71/26, оскільки встановлені у ній обставини можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі, та врахував, що предметом спірних правовідносин між ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" та КП "Міськтепловоденергія" у господарській справі №924/71/26 є визнання недійсним договору про постачання електричної енергії споживачу №585 від 14.03.2022, при цьому, у цій справі №924/259/26 позивач просить визнати недійсними додаткові угоди №4 від 12.08.2022, №5 від 06.09.2022, №6 від 11.10.2022, №8 від 30.01.2023, №9 від 31.03.2023, укладені до основного договору, а саме договору про постачання електричної енергії споживачу №585 від 14.03.2022, та в умовах яких визначено, що зазначені додаткові угоди є невід`ємною частиною вказаного договору. 
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу №924/259/26 до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.
КП "Міськтепловоденергія" вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував пункт 5 частини першої статті 227 ГПК України, фактично обмежившись посиланням на те, що у справі №924/71/26 оспорюється основний договір № 585 від 14.03.2022, тоді як у справі №924/259/26 оспорюються додаткові угоди до цього договору. Однак взаємопов`язаність двох справ, на думку апелянта, сама по собі не є тотожною об`єктивній неможливості розгляду справи. 
Позивач зазначає, що припущення про те, що рішення в іншій справі може вплинути на оцінку певних доказів, не замінює встановлення процесуальної неможливості розгляду цієї справи. 
Відтак вказує, що суд першої інстанції не навів конкретного переліку фактів, які він не може встановити самостійно, та не пояснив, чому наявні у справі докази є недостатніми для розгляду позову КП "Міськтепловоденергія" та не обґрунтував, чому дослідження доказів у цій справі є неможливим до вирішення справи №924/71/26.
Також, КП "Міськтепловоденергія" вважає, що сам факт подання іншого позову про визнання цього договору недійсним не створює автоматичної процесуальної перешкоди для розгляду спору щодо додаткових угод до нього.
В оскаржуваній ухвалі, на думку скаржника, не наведено висновку, які саме правові або фактичні наслідки майбутнього рішення у справі №924/71/26 унеможливлюють розгляд справи №924/259/26 на цей час. Крім того, судом не зазначено, чи йдеться про неможливість встановлення певних фактів, про межі предмета доказування, про преюдиційність конкретних обставин або про іншу процесуальну перешкоду.
Натомість апелянт звертає увагу, що ухвала ґрунтується лише на загальному припущенні про можливий вплив іншої справи. Таке припущення не відповідає стандарту об`єктивної неможливості, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України.
ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", не погодившись з вказаними доводами, подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що на його думку, рішення у справі №924/71/26 має визначальне значення для встановлення правового статусу договору №585 від 14.03.2022, правового режиму додаткових угод до нього та належних майнових наслідків виконання сторонами відповідних правочинів. Суд у справі №924/259/26 не може остаточно вирішити питання про дійсність основного договору поза межами заявлених позовних вимог. Саме тому зазанчає, що продовження розгляду до набрання законної сили рішенням у справі № 924/71/26 є об`єктивно неможливим у розумінні пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.
Апелянт вважає викладені у відзиві заперечення необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів апеляційної скарги. Відтак заперечує доводи відзиву, у відповіді на відзив КП "Міськтепловоденергія" вказує на те, що відповідач не довів наявності передбаченої пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України об`єктивної неможливості розгляду справи, оскільки всі необхідні для вирішення спору фактичні обставини можуть бути встановлені на підставі наявних у справі доказів, а наведені у відзиві аргументи стосуються переважно правової кваліфікації спірних правовідносин, можливих наслідків розгляду іншої справи та ризиків, які самі по собі не є підставою для зупинення провадження.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів та вимог, відзив на апеляційну скаргу та відповідь на відзив, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, фактичним обставинам справи, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила таке.
Предметом позову у даній справі є визнання недійсними додаткових угод №4 від 12.08.2022, №5 від 06.09.2022, №6 від 11.10.2022, №8 від 30.01.2023, №9 від 31.03.2023 до договору на постачання електричної енергії споживачу №585 від 14.03.2022 та стягнення 6071159,09 грн.
Позивач вважає, що зазначені додаткові угоди укладено з порушенням вимог статті 5, частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 203, 215 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського кодексу України, оскільки зміна ціни здійснена без належних правових підстав та з перевищенням встановлених законом обмежень, що призвело до безпідставного збільшення вартості електричної енергії і надмірної сплати позивачем коштів. У зв`язку з цим позивач просить визнати спірні додаткові угоди недійсними та застосувати наслідки їх недійсності шляхом стягнення з відповідача 6071159,09 грн як надмірно сплачених коштів.
У провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/71/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", за участю на стороні відповідача - Хмельницької обласної прокуратури, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Кам`янець-Подільської міської ради про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії споживачу №585 від 14.03.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" та Комунальним підприємством "Міськтепловоденергія".
Як вбачається з даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" позов у справі №924/71/26 обґрунтовано тим, що укладений між ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" та КП "Міськтепловоденергія" договір про постачання електричної енергії споживачу №585 від 14.03.2022 не відповідає вимогам законодавства та підлягає визнанню недійсним. Позивач зазначає, що під час укладення договору сторони неправильно застосували положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо можливості зміни ціни за одиницю товару, без урахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, відповідно до якої загальне збільшення ціни товару за договором про закупівлю не може перевищувати 10 % від ціни, визначеної при його укладенні. Крім того, позивач вказує, що договір не містить усіх істотних умов, передбачених спеціальним законодавством у сфері ринку електричної енергії, зокрема Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП №312, що, на його думку, свідчить про недодержання вимог статей 203, 215, 638 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання договору недійсним. 
Задовольняючи клопотання відповідача, місцевий господарський суд виходив із того, що оскільки зазначені додаткові угоди є невід`ємною частиною договору, який оскаржується у справі №924/71/26, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи до закінчення розгляду господарської справи №924/71/26, оскільки встановлені у ній обставини можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі.
Оцінюючи наведені висновки місцевого господарського суду, колегія суддів зазначає таке.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.
Порядок та умови зупинення провадження у справі визначені статтями 227 та 228 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.
Отже, застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови, якщо судом належним чином встановлено та мотивовано, які саме обставини не можуть бути з`ясовані у межах відповідної справи без вирішення іншої справи та чому наявні у справі докази не дають можливості встановити такі обставини самостійно.
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, – у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України.
Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/12694/18, від 17.04.2019 у справі №924/645/18, від 20.12.2019 у справі №910/13234/18, від 13.09.2019 у справі №912/872/18, від 21.02.2019 у справі №910/974/18.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі.
Відтак, незважаючи на те, що предметом спору у справі №924/71/26 є питання дійсності договору про постачання електричної енергії №585 від 14.03.2022, а у даній справі оспорюються укладені до нього додаткові угоди та заявлено вимогу про стягнення надмірно сплачених коштів, сам по собі взаємозв`язок зазначених справ не свідчить про існування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №924/71/26.
Як убачається зі змісту позовних вимог та підстав позову у справі №924/71/26, суд має надати оцінку правомірності укладення самого договору №585 від 14.03.2022 з огляду на нібито неправильне застосування сторонами положень статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та відсутність у договорі окремих істотних умов, передбачених спеціальним законодавством у сфері ринку електричної енергії.
Натомість у даній справі предметом доказування є зовсім інші обставини, а саме: наявність чи відсутність передбачених законом підстав для внесення змін до договору шляхом укладення спірних додаткових угод №4, №5, №6, №8 та №9, відповідність таких змін вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а також наявність підстав для застосування наслідків недійсності цих додаткових угод у вигляді стягнення надмірно сплачених коштів.
Отже, обставини, які підлягають встановленню у справі №924/71/26, не є такими, що не можуть бути самостійно встановлені судом під час розгляду цієї справи, а також не виключають можливості дослідити всі докази та надати їм належну правову оцінку в межах предмета і підстав заявленого позову.
При цьому місцевий господарський суд не зазначив, які саме конкретні обставини, що мають істотне значення для вирішення цього спору, не можуть бути встановлені без вирішення справи №924/71/26, не навів мотивів, чому наявні у справі докази не дають можливості встановити такі обставини, а обмежився лише посиланням на те, що спірні додаткові угоди є невід`ємною частиною договору, який оспорюється в іншій справі.
Колегія суддів також оцінила доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що вирішення справи №924/71/26 матиме визначальне значення для розгляду цього спору, оскільки у разі визнання недійсним договору про постачання електричної енергії відпадуть підстави для оцінки правомірності укладення додаткових угод до нього. Однак зазначені доводи не можуть бути підставою для зупинення провадження у справі, оскільки фактично ґрунтуються лише на припущенні про можливий результат розгляду іншої справи та його потенційний вплив на даний спір.
Господарський процесуальний кодекс України не передбачає зупинення провадження лише з мотивів того, що в іншій справі досліджуються правовідносини, які виникли з того самого договору. Вирішення питання щодо дійсності додаткових угод та застосування наслідків їх недійсності не позбавляє суд можливості самостійно встановити всі обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, на підставі наявних доказів, незалежно від розгляду справи №924/71/26.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні передбачені пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України підстави для зупинення провадження у справі, а тому оскаржувана ухвала місцевого господарського суду постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи. У зв`язку з цим колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.05.2026, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи №924/259/26 до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.
Керуючись ст.269, 270, 271, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.05.2026 у справі №924/259/26 – задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.05.2026 у справі №924/259/26 про зупинення провадження – скасувати.
3. Справу №924/259/26 направити до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Олексюк Г.Є.