П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24566/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
03 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.03.2018 по 07.07.2020.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (індексацію-різницю) за періоди з 01.03.2018 по 07.07.2020, виходячи з щомісячної фіксованої величини 3126,03 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходів відповідно до вимог абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Так, суд першої інстанції не віднайшов підстав для задоволення позову в повному обсязі в частині визначення суми індексації-різниці, належної до виплати позиву за період з 01.03.2018 по 07.07.2020 року саме в сумі 3926,82 грн., визначивши останню в розмірі 3126,03 грн.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до частково неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
В спірний період позивач проходив військову службу Військовій частині НОМЕР_1 .
На день виключення зі списків особового складу позивачем зазначено, що він не отримав в повному обсязі кошти, а саме відповідач неправильно нараховував індексацію з 01.03.2018 по 07.07.2020.
В подальшому, представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом про нарахування та виплату позивачу індексації за вказаний період в повному розмірі.
Однак, листом відповідачем повідомлено, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, починаючи з 01.03.2018, здійснювалась без урахування вимог абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення в повному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.
В межах даного апеляційного провадження висновки суду першої інстанції стосовно наявності у позивача права на перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 07.07.2020 не є спірними.
Судом апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 308 КАС України надається оцінка виключно питанню визначення конкретної суми індексації-різниці, належної до виплати позиву за період з 01.03.2018 по 07.07.2020 року.
Так, для правильного застосування абзаці, 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 необхідно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків, що передбачено положеннями абз.5 п.4 Порядку № 1078.
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
В даному випадку, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року слід визначати як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 %.
У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %.
Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100: 1762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4463,15 грн.
Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4463,15 грн.
Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем жодними належними доказами, відповідно до наданої відповідачем довідки від 05.04.2021 за №152 вбачається, що нараховане грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становить 9438,61 грн, а у березні 2018 року 10775,73 грн.
Отже, грошовий дохід позивача збільшився на суму 1337,12 грн.
Відповідно до абзацу четвертого п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4463,15 грн – 1337,12 грн = 3126,03 грн.
Отже, зважаючи на те, що розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то наявні підстави для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Таким чином, суд першої інстанції вірно виснував, що у період з 01.03.2018 по 07.07.2020 сума належної до виплати позивачу індексації з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 становить 3126,03 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки грошове забезпечення за лютий 2018 року було виплачено йому у березні 2018 року, а грошове забезпечення за березень 2018 року було виплачено у квітні 2018 року, а тому, враховуючи дані довідки про фактично нараховане та виплачене грошове забезпечення нарахований місячний грошовий дохід (грошове забезпечення) позивача: за лютий 2018 року становить 10 775,73 грн., а за березень 2018 року - 11 312,06 грн., судовою колегією відхиляються. 
Судова колегія наголошує, що з урахуванням Висновків Верховного Суду у розумінні Порядку №1078 грошовий дохід є тим доходом, який нараховано та виплачено в лютому та березні 2018 року.
Відповідно, вищевказані доводи апелянта не змінюють вказаного правового регулювання.
Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підстави для задоволення позову у спосіб, обраний позивачем відсутні, а отже належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення (індексацію-різницю) за період з 01.03.2018 по 07.07.2020, виходячи з щомісячної фіксованої величини 3126,03 грн.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Біла Л.М.
Судді | | | Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.