ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1758/26 Справа № 212/1015/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності  адвоката Морозова В.Ю.,
апеляційну скаргу адвоката Морозова В.Ю., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 травня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 665,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 травня 2026 року встановлено, що ОСОБА_1 12 січня 2026 року о 14:00 годині в м. Кривому Розі, Покровському районі, по вул. Конституційна біля буд. 5 керував транспортним засобом «Opel Combo-C», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер», та у лікаря нарколога в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Морозов В.Ю. просить скасувати постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 травня 2026 року та закрити провадження у справі №212/1015/26 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що всупереч вимогам чинного законодавства розгляд справи відбувався незаконно, матеріали справи та складений протокол містять у собі чисельні порушення.
Вважає, що суд 1-ї інстанції невірно трактував опис обставин справи та норми права, а саме в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, тобто нібито керував з ознаками алкогольного сп`яніння, але матеріали справи не містять доказів які б підтверджували що, ОСОБА_1 знаходився з ознаками сп`яніння. 
Зазначає, що не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях та неправильному розумінні ситуації, беручи до уваги лише складені працівниками поліції невідповідно законодавству матеріали справи.
Окремо звертає увагу, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а тільки хотів уточнити обставини його зупинки та побачити службове посвідчення поліцейського.
Наголошує, що при винесені постанови суддею 1-ї інстанції не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального прав. 
Вважає, що ОСОБА_1 був не обізнаний в процедурі проходження на стан алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу, що працівники поліції грубо порушили права ОСОБА_1 та відмовили у надані можливості додаткового огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі.
Вважає, що під час розгляду справи суд 1-ї інстанції неправильно прийняв до уваги свідчення поліцейських які перебували під час складання протоколу та даної події, оскільки поліцейські можуть бути зацікавленими особами в рішенні такої справи. З відеозапису вбачається, що патрульний поліцейський діяв з порушенням алгоритму дій, передбачених відомчими нормативними актами, а протокол про адміністративне правопорушення складений неправильно. Наведені факти ставлять під сумнів законність дій поліцейських, і як наслідок законність і допустимість здобутих ними доказів.
Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Звертає увагу, що наявність порушень або відсутність хоча б одного належного доказу під час розгляду справи ставить під сумнів законність інкримінованого адміністративного правопорушення. Працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 як проводиться процедура огляду, чим викликали до них недовіру. Вони повинні були пояснити, що в лікарні відповідно до 12, 13 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводиться взяття на аналіз біологічних середовищ з метою остаточного з`ясування наявності стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Зазначає, що до лікарні з метою проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 доставлено не було.
Окремо звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі не міститься відеодоказу наявності ознак алкогольного сп`яніння, які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Поліцейські під час складання протоколу не роз`яснювали ОСОБА_1 його права та порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Матеріали справи не містять направлення до медичного закладу, акту медичного огляду або відмови від його проходження.
Зазначає, що вматеріалах цієї справи не містяться відомості про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. Як вбачається з матеріалів справи, жодної інформації стосовно повторності вчинення правопорушення, суду не було надано.
Звертає увагу на те, що працівником патрульної поліції не було вказано причину зупинки транспортного засобу, одразу була висунута вимога пред`явити документи.
Зазначає, що пояснення свідків, на які послався суд 1-ї інстанції, не можуть вважатися належними та достатніми доказами перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки містять виключно суб`єктивні припущення та оціночні судження. Так, у письмових поясненнях свідків зазначено, що особа «ледь трималась на ногах», «була в неадекватному стані», «говорила, що трохи випила».
Звертає увагу, що сам факт настання ДТП не є безумовним доказом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та не свідчить автоматично про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Так, як встановлено у судовому засіданні, за фактом дорожньотранспортної пригоди ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення. Таким чином, обставини ДТП вже були предметом окремого судового розгляду та отримали відповідну правову оцінку.
Вважає, що суд 1-ї інстанції також фактично визнав ОСОБА_1 винним виключно на підставі матеріалів, складених працівниками поліції, не надавши їм критичної оцінки та не усунувши наявні суперечності. При цьому протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися беззаперечним доказом вини особи, оскільки є лише процесуальним документом, складеним посадовою особою, яка фактично виступає стороною обвинувачення. 
Зазначає, що суд 1-ї інстанції формально відхилив доводи сторони захисту, не навівши належної та мотивованої відповіді щодо кожного із заявлених аргументів. У постанові відсутні мотиви, з яких суд дійшов висновку про належність та допустимість відеозапису, не зазначено, чи було досліджено його безперервність, цілісність та відсутність монтажу. 

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Морозов В.Ю. підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 , просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого про день та час судового розгляду ОСОБА_1 ..

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку:
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 12 січня 2026 року о 14:00 годині в м. Кривому Розі, Покровському районі, по вул. Конституційна біля буд. 5 керував транспортним засобом «Opel Combo-C», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер», та у лікаря нарколога в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суддя 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими як судом 1-ї інстанції, такі під час апеляційного розгляду доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №564818 від 12.01.2026 р., актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу від 12.01.2026 р., згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , відеозаписом фіксування вчинення правопорушення.
Вказані докази апеляційний суд вважає належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписам подій, що мали місце 12 січня 2026 року за участю ОСОБА_1 здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі. Не встановлено під час апеляційного розгляду, що наявний в матеріалах справи відеозапис є відкоригованим, на чому наполягав апелянт.
На відеозаписі зафіксована події за участю водія ОСОБА_1 у хронологічній послідовності, відображено поведінку ОСОБА_1 , який не заперечував факт керування ним транспортним засобом та скоєння дорожньо-транспортної пригоди, факт наявності в нього виявлених працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння та факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження в встановленому законом порядку огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Тож, наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.
Доводи сторони захисту, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану сп`яніння вважаю необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими доказами, наявними в матеріалах справи.
Як вбачається з оскарженої постанови судді 1-ї інстанції, такі доводи сторони захисту були предметом розгляду та їм надано повну та обґрунтовану оцінку суддею 1-ї інстанції, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, згідно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозаписом, ОСОБА_1 12.01.2026 р. о 14.00 годині, керуючи транспортним засобом «Opel Combo-C», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які також в своїх поясненнях вказали про те, що ОСОБА_1 мав явні ознаки сп`яніння: «ледь тримався на ногах, був в неадекватному стані, говорив, що трошки випив» (а.с. 4-5).
Згідно з рапортом від 12.01.2026 р. екіпаж патрульної поліції приїхав за викликом на ДТП без потерпілих, під час відпрацювання якого було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 10).
Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, повідомляв причини ДТП, підписував протоколи та схему ДТП, йому були роз`яснені його права та обов`язки (відеозапис Clip-0, починаючи з 14:31:36).
Крім того, під час спілкування поліцейськими неодноразово було роз`яснено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, у тому числі запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, йому було запропоновано пройти огляд на місці або проїхати до медичного закладу, на що останній категорично відмовився, що також зафіксовано на відеозапису (Clip-0, починаючи 14.29:27 до 14.41:01).
Разом з тим, звертаю увагу, що ОСОБА_1 не було доставлено до закладу охорони здоров`я, оскільки він неодноразово висловив відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу після вчиненої ДТП, так і в медичній установі. Звертаю увагу, що діючим законом не передбачено доставка до закладу охорони здоров`я водія проти його волі, проте передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП в разі відмови водія пройти огляд на встановлення сп`яніння на законну вимогу поліцейського.
Крім того, суд вірно відхилив доводи сторони захисту про процесуальні порушення, оскільки ОСОБА_1 не роз`яснено процедуру огляду, як такі, що не ґрунтуються на законі та спростовуються дослідженим відеозаписом (Clip-0, починаючи 14.29:59). З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, тому апеляційні доводи з цих підстав є необґрунтованими.
Звертаю увагу на те, що згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
В силу приписів п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вважаючи дії працівника поліції неправомірними, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.
Посилання сторони захисту на незаконність зупинки транспортного засобу не відповідають обставинам справи, так як поліцейські не зупиняли транспортний засіб, а приїхали за викликом на ДТП за участю ОСОБА_1 . І під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, що стало підставою для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння. Вказані доводи також були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано обґрунтовану оцінку судом.
Доводи сторони захисту щодо відсутності в матеріалах справи направлення до медичного закладу для проходження огляду, акту медичного огляду, відомостей про повторність притягнення до відповідальності, суд апеляційної інстанції, як і суддя місцевого суду, вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи такі наявні, зокрема:
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із зазначенням ознак такого сп`яніння та фіксуванням відмови від проходження огляду на за допомогою технічних засобів (а.с. 2),
направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у якому зазначено про відмову подія від проходження такого огляду (а.с. 3),
довідка інспектора ППП в м. Кривий Ріг від 13.01.2026 про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 7).
Отже, апеляційні доводи сторони захисту щодо відсутності доказів керування особою транспортним засобом, ознак сп`яніння, не роз`яснення прав, безпідставності зупинки та інші спростовані сукупністю досліджених доказів.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, за вчинену дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої 12.01.2026 року працівники поліції приїхали на виклик, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вчинення саме ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди стороною захисту не оскаржується, під час апеляційного розгляду підтверджено, що саме за його участі було вчинена ДТП. Тож, є належним чином доведеним факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Доводи сторони захисту щодо неправильного сприйняття судом першої інстанції свідчень поліцейських та надання невірної оцінки таким свідченням, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, вважає їх суб`єктивними, такими, що направленні для уникнення відповідальності за інкриміноване правопорушення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час апеляційного розгляду, ураховуючи сукупність досліджених доказів судом, не було встановлено неправильної оцінки доказів, наявних в матеріалах цієї справи.
Із досліджених судом доказів, в тому числі свідчень поліцейських, отриманих в судовому засіданні, та зіставлення таких свідчень з іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом, під час апеляційного розгляду не встановлено порушення алгоритму дій працівників поліції, встановлених законом для проведення огляду особи на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на чому наполягає сторона захисту в своїй апеляційній скарзі.
Так ОСОБА_1 та його захисником в ході судового розгляду при апеляційному розгляді не подано ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції щодо незаконності зупинки транспортного засобу, порушення порядку проведення огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо).
Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 містить чисельні порушення, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Так, протокол про адміністративне правопорушення є не єдиним доказом в справі, а його було оцінено у сукупності з іншими доказами в цій справі.
Тож, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та містить всі необхідні складові, які встановлено в ст.256 КУпАП.
Не встановлено під час апеляційного розгляду обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. 
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Отже, ті докази, які покладені в основу оскарженої постанови, відповідають положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП, тобто є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку були достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.
Під час апеляційного розгляду не було встановлено, що суддя 1-ї інстанції будь-яким чином спотворив чи перекрутив обставини події, що мала місце за участю ОСОБА_1 за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, на чому наполягала сторона захисту.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови судді 1-ї інстанції та закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Морозова В.Ю., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин