СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/14162/26
пр. № 3/759/3740/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Жмудь Вікторія Олексіївна, розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Власівка Зіньківського р-ну Полтавської обл., українки, громадянки України, яка здобула середню спеціальну освіту, одружена, має на утриманні 1 малолітню дитину, працює продавцем-касиром у магазині «АТБ», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173^2 та ч. 2 ст. 173^2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИЛА:
До Святошинського районного суду міста Києва 26.05.2026 надійшла справа з УПП в м. Києві ДПП про адміністративне правопорушення ун. № 759/14162/26, пр. № 3/759/3740/26 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173^2 КУпАП. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2026 головуючим суддею визначено суддю Жмудь В.О.
Також, цього ж дня, до Святошинського районного суду міста Києва з УПП в м. Києві ДПП надійшла справа про адміністративне правопорушення ун. № 759/14163/26, пр. № 3/759/3741/26 стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173^2 КУпАП, яка відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.05.2026 передана судді Жмудь В.О.
Постановою судді від 09.07.2026 провадження в справі про адміністративне правопорушення ун. № 759/14163/26, пр. № 3/759/3741/26 стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173^2 КУпАП об`єднано в одне провадження з провадженням ун. № 759/14162/26, пр. № 3/759/3740/26 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173^2 КУпАП. Об`єднаному провадженню присвоєно номер ун. № 759/14162/26, пр. № 3/759/3740/26.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 284624 від 05.05.2026, ОСОБА_1 05.05.2026 о 02 год. 05 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила стосовно свого чоловіка домашнє насильство - умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхала та ображала, висловлювалася нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173^2 КУпАП.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 284625 від 05.05.2026, ОСОБА_1 05.05.2026 приблизно о 02 год. 05 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме психологічний тиск, виражалася нецензурною лайкою та принижувала гідність дитини, що могло б призвести до погіршення емоційного стану. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173^2 КУпАП.
У судовому засідання ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 знайшов коханку, з якою спілкується у її присутності. Це відбувалося вже не вперше. Коли коханка його вигнала, то вона його пробачила та вони знову жили разом. Однак, чоловік знову зійшовся з коханкою і вона не може більше терпіти зневажливого ставлення до себе. 05.05.2026 вона хотіла, щоб чоловік пішов з квартири. Їх спільний син, якому 17 років, все розуміє. Вона не кричала на нього та не ображала його. На даний час вона подала цивільний позов про розірвання шлюбу і вони разом не проживають.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно має коханку та на даний час він не проживає з дружиною та сином. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД № 284624 та серії ВАД № 284625 від 05.05.2026, складені стосовно ОСОБА_1 ; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05.05.2026; заяву ОСОБА_3 від 05.05.2026, з якої не вбачається в чому саме полягало домашнє насильство вчинене ОСОБА_1 стосовно нього та дитини; рапорт поліцейського взводу №1 роти №5 батальйону №4 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП сержанта поліції Каплюка О. від 09.05.2026; відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, суддя дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 173^2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, та за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб як подружжя та батьків (мати, батько) і дитину (діти).
До основних напрямів реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству відноситься, зокрема, належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (п. 4. ч. 2 ст. 5 Закону), а суд є суб`єктом, на якого покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173^2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Отже, домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173^2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Тобто, факт вчинення конфлікту, навіть між особами, визначеними Законом, сам по собі не може свідчити про факт скоєння насильства.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був виклик працівників поліції її чоловіком ОСОБА_3 . Протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.
Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , окрім самих протоколів про адміністративні правопорушення, форм оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05.05.2026; заяви ОСОБА_3 від 05.05.2026, з якої не вбачається в чому саме полягало домашнє насильство вчинене ОСОБА_1 стосовно нього та дитини ОСОБА_2 ; рапорту поліцейського взводу №1 роти №5 батальйону №4 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП сержанта поліції Каплюка О. від 09.05.2026, щоб могло свідчити про вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства.
Не містить таких доказів і долучений до матеріалів справи відеозапис.
Таким чином, фактично долучені до протоколу тільки заява потерпілого, рапорт працівника поліції, однак з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 1732 та ч. 2 ст. 1732 КУпАП.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Стосовно складених протоколів про адміністративні правопорушення, то самі по собі вони не можуть бути беззаперечними доказами вини особи, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Насильство у родині будь-якого характеру, відрізняється від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, тим, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1732 та ч. 2 ст. 1732 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складів адміністративних правопорушень.
Керуючись ст. 9, ч. 1 та 2 ст. 173^2, ст. 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:
Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 1732 КУпАП та ч. 2 ст. 1732 КУпАП, стосовно  ОСОБА_1  закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складів адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Святошинського
районного суду міста Києва В.О. Жмудь