ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/26379/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 ( суддя Ільков В.В.) в адміністративній справі №160/26379/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбакор" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: 
визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА205050/2025/000076/1 від 18.03.2025 р. Волинської митниці;
визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205050/2025/000208 від 18.03.2025 р. Волинської митниці;
присудити сплачений судовий збір з Державного бюджету на користь ТОВ «Альбакор» в розмірі 2422,40 гривень.
Підставами позову є незгода Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор" із рішенням та карткою відмови, прийнятими Волинською митницею під час митного оформлення імпортованого товару (бичок цілий морожений):
1.Заявлена митна вартість: позивач подав митну декларацію, визначивши митну вартість товару за першим методом (за ціною договору) на підставі наданих супровідних документів (контракту, інвойсу, сертифікатів тощо) відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України.
2. Волинська митниця визнала подані документи такими, що містять розбіжності та не в повному обсязі підтверджують числові значення складових митної вартості, через що витребувала додаткові документи та згодом прийняла рішення про коригування митної вартості в бік збільшення, а також сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації.
ТОВ "Альбакор" вважає дії та рішення контролюючого органу протиправними, оскільки воно належним чином виконало вимоги законодавства щодо підтвердження ціни за договором, а тому звернулося до суду з позовом про скасування зазначених рішення та картки відмови.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року вимоги позову задоволено.
Суд першої інстанції, виходячи з матеріалів справи та сталої судової практики Верховного Суду в аналогічних спорах щодо коригування митної вартості, підставами для задоволення позову зазначив:
1.Достатність первинних документів: подання декларантом (ТОВ "Альбакор") повного пакету первинних документів, передбачених ст. 53 Митного кодексу України, які в сукупності підтверджують числові значення складових митної вартості та ціну товару (контракт, інвойс, банківська платіжна інструкція, транспортні документи тощо).
2.Безпідставність сумнівів митниці: витребування митним органом додаткових документів без обґрунтування того, які саме розбіжності чи помилки містяться в поданих документах, що унеможливлювали б визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору).
3.Неправомірність коригування: відсутність у митного органу належних доказів та обґрунтувань для застосування резервного чи інших методів визначення митної вартості у бік її збільшення за відсутності доведеності недостовірності наданих декларантом відомостей.
З апеляційною скаргою звернувся відповідач зазначивши про наявність розбіжностей та неповноту відомостей: під час перевірки документів, поданих декларантом (ТОВ "Альбакор") разом із митною декларацією, митний орган встановив, що подані документи містять розбіжності та не охоплюють всіх даних, які підтверджують числові значення складових митної вартості та фактично сплачену ціну товару (бичок цілий морожений). Уповноважені посадові особи митниці дійшли висновку про наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення заявленої митної вартості за першим методом (за ціною договору), що стало законною підставою для витребування у позивача додаткових документів.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
ТОВ "АЛЬБАКОР", ідентифікаційний код 37129163, зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа, запис №11031020000027346, місцезнаходження: 49087, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Калинова, будинок 53.
Основним видом економічної діяльності ТОВ "АЛЬБАКОР" згідно КВЕД є 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Встановлено, що між позивачем та ТОВ «БАЛТРЕКОРД» Естонія (Продавець) укладено Контракт № 178A/2017В від 13.12.2017року на поставку замороженої чи охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару).
Згідно цього Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж бичок цілий 13+см, цілий, морожений.
Згідно Інвойсу постачальника від 10.03.2025 № 4092-06 товар постачався за ціною 1,50 євро за кг товару, на умовах FСА Таллінн, Естонія.
Для здійснення митного оформлення товарів 17.03.2025року позивачем по електронній системі до м/п Волинської митниці було подано митну декларацію (реєстраційний номер митниці 25UA205050010402U5), відповідно до якої була заявлена митна вартість товару у розмірі 1 466 869,46 гривень, тобто 71,91 грн. або 1,59 євро за 1 кг; Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Заявлена позивачем митна вартість товару, згідно ч. 10 ст. 58 МК України, включає вартість товару згідно рахунків 1 384 010,46 грн. (30600 євро х 45,2291 курс), та вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України 82859 гривень.
Разом з МД позивачем був наданий пакет документів, зокрема: - сертифікат якості №3622500 від 13.03.2025; - інвойс від 10.03.2025 №4092-06;- CMR № 4092 від 14.03.2025;- сертифікат з перевезення (походження) товару № ЕЕ 081255 від 14.03.2025;- рахунок на оплату № 2427 від 14.03.2025;- довідка про вартість транспортних послуг № 2427 від 14.03.2025;- контракт № 178A/2017В від 13.12.2017;- Договір міжнародного транспортного експедирування № 10050S/2020Ч від 04.11.2020;- заявка на перевезення № 362-25 від 10.03.2025 року.
Однак, митним органом позивача було повідомлено про те, що митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.
У зв`язку з чим відповідачем були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9) копію митної декларації країни відправлення; 10) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Позивачем було надано відповідачу наявні додаткові документи, а саме:- лист з поясненнями № 445 від 18.03.2025;- лист про відсутність страхування № 666 від 26.06.2024; - додаткова угода від 10.03.2025 до контракту № 178A/2017В від 13.12.2017;- копія митної декларації країни відправлення № 25ЕЕ1310Е0031140В9 від 14.03.2025;- проформа-інвойс 4092-06 від 10.03.2025;- прайс-лист від 07.03.2025;- платіжна інструкція в іноземній валюті № 1132500 від 11.03.2025;- договір перевезення вантажу №0234/2022 від 18.10.2022.
Однак, за результатами розгляду поданих документів, 18 березня 2025 року відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2025/000076/1 від 18.03.2025 року.
Згідно спірного рішення, відповідачем було використано наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/ визначених митних вартостей з розрахунку 2,1200 євро за 1 кг товару.
На підставі цього Рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000208 від 18.03.2025 року.
Позивач не згоден з прийнятим рішенням відповідача, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом наданим ч. 3 ст. 52 МКУ та оформив 18.03.2025 року нову МД 25UA205050010598U8.
Правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом розгляду цієї адміністративної справи.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).
Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Повертаючись до обставин справи встановлено, що на виконання умов вказаного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж: бичок цілий 13+см, цілий, морожений. Згідно з Інвойсом постачальника від 10.03.2025 № 4092-06 товар постачався за ціною 1,50 євро за 1 кг, загальною вартістю 30 600,00 євро, на умовах поставки FСА Таллінн, Естонія.
Для здійснення митного оформлення вказаного товару 17.03.2025 року позивачем за допомогою електронної системи до м/п Волинської митниці було подано митну декларацію, якій присвоєно реєстраційний номер 25UA205050010402U5. 
Відповідно до цієї декларації позивачем була заявлена митна вартість товару у розмірі 1 466 869,46 гривень, що в еквіваленті становить 71,91 грн. або 1,59 євро за 1 кг.
Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом — за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, заявлена позивачем митна вартість товару правильно та в повному обсязі включає:
-вартість безпосередньо товару згідно з рахунками-фактурами (інвойсами) — 1 384 010,46 грн (30 600 євро х 45,2291 грн/євро за курсом НБУ на дату оформлення)
-вартість витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України — 82 859,00 грн. 
На підтвердження заявленої митної вартості та числових значень її складових, разом з митною декларацією позивачем митному органу було надано вичерпний пакет документів, передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме:
Контракт № 178A/2017В від 13.12.2017;
Інвойс від 10.03.2025 № 4092-06;
Сертифікат якості № 3622500 від 13.03.2025;
Сертифікат з перевезення (походження) товару № ЕЕ 081255 від 14.03.2025;
Міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 4092 від 14.03.2025;
Договір міжнародного транспортного експедирування № 10050S/2020Ч від 04.11.2020;
Заявка на перевезення № 362-25 від 10.03.2025;
Рахунок на оплату транспортних послуг № 2427 від 14.03.2025;
Довідка про вартість транспортних послуг № 2427 від 14.03.2025.
Вподальшому, митний орган надіслав декларанту універсальний, неконкретизований список документів. В судовій практиці Верховного Суду такий підхід митниці розцінюється як протиправний.
Витребуваний відповідачем перелік додаткових документів містить 10 загальних пунктів, які фактично є повним цитуванням положень ч. 3 ст. 53 МКУ. Митний орган жодним чином не обґрунтував, які саме сумніви чи розбіжності викликали надані первинні документи і чому для встановлення вартості товару "бичок цілий морожений" знадобилися специфічні висновки експертних організацій чи каталоги виробника.
Судова практика Верховного Суду наголошує на тому, що митний орган не має права витребовувати додаткові документи за "шаблонним" принципом, без зазначення конкретних недоліків у вже поданих документах.
Сама по собі вимога надати додаткові документи не може свідчити про наявність обґрунтованого сумніву у митного органу.
Відсутність певних документів (наприклад, банківських платіжних документів чи прайс-листів, якщо товар ще не оплачений або купується на індивідуальних умовах) не є самостійною підставою для відмови у визнанні митної вартості за першим методом.
Оскільки позивачем разом із митною декларацією було надано документи, які дозволяли митному органу перевірити правильність визначення митної вартості за ціною договору, у відповідача не було правових підстав для витребування додаткових документів та подальшого незастосування основного (першого) методу.
Разом з тим, як встановлено відповідно до матеріалів справи, позивач повністю виконав вимогу митниці, надавши навіть такі складні документи, як копія митної декларації країни відправлення (експортна декларація), прайс-лист та платіжну інструкцію. 
Позивачем у повному обсязі та в межах можливості було надано додаткові документи, які вичерпно спростовували будь-які сумніви митного органу, а саме: лист з поясненнями № 445 від 18.03.2025 року, лист про відсутність страхування № 666 від 26.06.2024 року (оскільки умови поставки FCA не передбачали обов`язкового страхування), додаткова угода від 10.03.2025 року до Контракту № 178A/2017В від 13.12.2017 року; копія митної декларації країни відправлення № 25ЕЕ1310Е0031140В9 від 14.03.2025 року, проформа-інвойс № 4092-06 від 10.03.2025 року, прайс-лист від 07.03.2025 року; платіжна інструкція в іноземній валюті № 1132500 від 11.03.2025 року, Договір перевезення вантажу № 0234/2022 від 18.10.2022 року.
Встановлене повністю нівелює будь-які аргументи митниці про «неможливість перевірити числові значення». 
Коригування вартості з 1,59 євро до 2,12 євро за кг на основі виключно внутрішньої бази даних (без реальних розбіжностей у документах) є протиправним.
Проте, не зважаючи на надання позивачем вичерпного переліку як первинних, так і додаткових документів (включаючи експортну декларацію країни відправлення та банківський платіжний документ), Волинською митницею 18 березня 2025 року було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2025/000076/1.
Згідно з цим рішенням, відповідач безпідставно відмовився від застосування основного (першого) методу визначення митної вартості та визначив її за резервним методом, використавши наявну в нього інформацію щодо раніше визначених митних вартостей з розрахунку 2,1200 євро за 1 кг товару. На підставі вказаного Рішення відповідачем також було оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації № UA205050/2025/000208 від 18.03.2025 року.
Колегія суддів констатує, що позивач надав митниці копію митної декларації країни відправлення (Естонії), у якій компетентними органами іноземної держави зафіксовано саме ту вартість товару, що заявлена в інвойсі — 1,50 євро/кг. 
Окрім цього, факт оплати саме цієї суми підтверджено платіжною інструкцією № 1132500. 
Наявність цих документів повністю виключає будь-які сумніви щодо ціни договору.
Крім того, колегія суддів зазначає про безпідставне використання бази даних ЕАІС ДМСУ, оскільки сама по собі наявність у митного органу інформації про те, що аналогічні товари раніше були розмитнені за вищою ціною (2,12 євро/кг), згідно з судовою практикою Верховного Суду, не є самостійною підставою для відмови в митному оформленні за ціною договору. 
Торговельні відносини є індивідуальними, а ціна залежить від кон`юнктури ринку, обсягів партії, строків придатності тощо. 
Таким чином, митниця не довела, що надані позивачем документи є недостовірними.
Разом з тим, колегія суддів зазначає про порушення послідовності методів.
Відповідач у спірному рішенні не обґрунтував неможливість послідовного застосування 2-5 методів визначення митної вартості та одразу перейшов до резервного (шостого) методу, що є прямим порушенням вимог ст. 54 та ст. 57 МК України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції прийняв правильне рішення зазначивши, що Рішення про коригування № UA205050/2025/000076/1 та Картка відмови № UA205050/2025/000208 є протиправними та підлягають скасуванню в судовому порядку. 
Таким чином, доводи митниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 в адміністративній справі №160/26379/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 вересня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 08 вересня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко