Справа № 464/3945/25
пр.№ 2/464/79/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2026 м. Львів
Сихівський районний суд м. Львова
в складі: головуючого - судді Мички Б.Р.
секретаря судового засідання Ільницької О.В.
за участі представника позивача Заставного Р.А.
представника відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача Поліщук О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:
05.06.2025 року адвокат Петрина С.М., який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, в якій просить стягнути з ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" на користь ОСОБА_2 – 99288,74 гривень відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 – 214052,06 гривень відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог з ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 : 4500,00грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням оцінки пошкоджень транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності, 3133,41 грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з сплатою судового збору, 18 000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень) витрати понесені у зв`язку із правовою допомогою. В обґрунтування позову зазначає, що 10.11.2024 року, у м. Львів, на перехресті вул. Зелена - вул. Сихівська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 матеріальну шкоду. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2025 року у справі №462/8726/24 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-219318207, згідно з яким Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000 гривень, а також Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCV-0040501-ЛВЗ від 08.02.2024 року, відповідно до якого майновий інтерес ОСОБА_4 додатково застрахований на 100 000 гривень. ОСОБА_2 звернулася до ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" визнало дану подію страховим випадком і виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 160 000 гривень. Однак, ОСОБА_2 не отримала від ТзДВ "Страхова компанія Гардіан" повного страхового відшкодування необхідного для відшкодування матеріальної шкоди, а також від ОСОБА_4 не отримала виплати матеріальної шкоди для ремонту її транспортного засобу. Враховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди то з ОСОБА_4 , як особи, яка завдала шкоду, підлягає стягнення на користь ОСОБА_2 різниці між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Позивач вживала заходи досудового врегулювання спору, проте виплата страхового відшкодування відбулася не в повному розмірі. Тому для захисту своїх порушених прав позивач змушена звернутися до суду.
Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 12.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від представника відповідача ОСОБА_4 за допомогою системи "Електронний суд" 19 червня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та безпідставними. Не погоджується із вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 , яку визначено згідно звіту про оцінку автомобіля №669/24 від 04.12.2024, та вважає заявлену позивачем суму, яка підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_4 завищеною та такою, що не відповідає дійсному розміру завданої шкоди ТЗ. Окрім того, зазначає, що відповідачів не було повідомлено про огляд транспортного засобу ФОП ОСОБА_5 10.11.2024, оскільки про здійснення виклику таких осіб відсутня згадка як у самому звіті, так і не долучено відповідних доказів позивачкою до позовної заяви. Відтак, просить ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_4 відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
26 червня 2025 року представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив. Щодо відзиву відповідача ОСОБА_4 представник позивача, зазначив, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі фактичних витрат на відновлення транспортного засобу. При цьому, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи. Якщо вартість фактичних витрат з відновлення автомобіля на підставі висновку експерта, актів виконаних робіт з СТО чи оцінки експерта перевищує суму страхового відшкодування, то винуватець ДТП, повинен оплатити на користь потерпілого різницю між фактичним розміром завданих збитків та отриманим страховим відшкодуванням. Також зазначає про відсутність порушень п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 від 24.11.2003, так як Методика передбачає чітку процедуру огляду і оцінки КТЗ і вимога про виклик заінтересованих осіб для технічного огляду КТЗ не є обов`язковою для потерпілого, а його правом. Вважає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, а відтак є належним та допустимим доказом у справі. Засобом поштового зв`язку 03 липня 2025 року від представника відповідача ТДВ "СК "Гардіан" Черняковсього А.В. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими. Зазначає, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-219318207 ТДВ "СК "Гардіан" було здійснено Позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 160 000 гривень, а за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCV-0040501-ЛВЗ від 08.02.2024 року підстави для страхової виплати відсутні, у зв`язку із відсутністю події страхового випадку. Отже, відповідачем ТДВ "СК "Гардіан" було сплачено страхове відшкодування в повному обсязі, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 20.10.2025 ухвалено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 15.12.2025 призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 18.05.2026 поновлено провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити.
В судовому засіданні представники відповідачів Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" та ОСОБА_4 , позовні вимоги не визнали та заперечили проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзивах на позовну заяву.
В судовому засіданні уточнено анкетні дані Відповідача 2 ОСОБА_4 , її прізвище змінено з " ОСОБА_6 " на « ОСОБА_7 ».
Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.5 ст.81ЦПКУкраїни докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 10.11.2024 року, у м. Львів, на перехресті вул. Зелена - вул. Сихівська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 матеріальну шкоду.
Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2025 року у справі №462/8726/24 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-219318207, згідно якого Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000 гривень, а також Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCV-0040501-ЛВЗ від 08.02.2024 року, відповідно до якого майновий інтерес ОСОБА_4 додатково застрахований на 100 000 гривень, ОСОБА_2 звернулась з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.
Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" визнало дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 10.11.2024 року за участю автомобіля марки марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 - страховим випадком і виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Нормою п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). 
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). 
Відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п. 1.12 ст. 1 цього закону).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Відповідно до ст. 6 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до положень ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року (справа № 147/66/17) підтвердила попередні правові висновки, зазначивши, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961- IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). 
Отже, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи. Тому у страхової компанії не виникає обов`язку відшкодування цих коштів.
Згідно зі статтею 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-219318207, згідно якого Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000 гривень, а також згідно Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCV-0040501-ЛВЗ від 08.02.2024 року, відповідно до якого майновий інтерес ОСОБА_4 додатково застрахований на 100 000 гривень.
Відповідно до Висновку експерта №356-Е від 27.04.2026 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі №464/3945/25, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту зносу автомобіля «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП – 10.11.2024 року, без врахування ПДВ – 20%, становить 247 182,09 грн.
Враховуючи вищезазначене з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" слід стягнути доплату страхового відшкодування ОСОБА_2 , як власнику автомобіля «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 87 182,09 грн. (вісімдесят сім тисяч сто вісімдесят дві гривні 09 копійок), з розрахунку (247 182,09 – 160 000).
Щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України. Порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, є основною підставою для їх відшкодування.
Збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі фактичних витрат на відновлення транспортного засобу. При цьому, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи.
Якщо вартість фактичних витрат з відновлення автомобіля на підставі висновку експерта, актів виконаних робіт з СТО чи оцінки експерта перевищує суму страхового відшкодування, то винуватець ДТП, повинен оплатити на користь потерпілого різницю між фактичним розміром завданих збитків та отриманим страховим відшкодуванням.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія ОСОБА_3 , перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Відповідно до Висновку експерта №356-Е від 27.04.2026 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі №464/3945/25, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП – 10.11.2024 року, без врахування ПДВ – 20%, становить 397 017,69 грн.
Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 та страховим відшкодуванням становить 149 835,60 гривень (сто сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 60 копійок), з розрахунку (397 017,69 – 160 000 - 87 182,09).
Враховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 різниця між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Крім цього, Позивач понесла витрати на проведення Звіту №669/24 про оцінку автомобіля у розмірі 4500,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг від 18.11.2024 року та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 21.11.2024 року.
Вказана сума та витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог.
Окрім того позивачем заявлено вимоги щодо стягнення судових витрат, що складаються з витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, як клієнтом та АО «Центр захисту при ДТП «Автопоміч» укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2Б/0178 від 28.02.2025 року. Також між позивачем та Адвокатським об`єднанням укладено Додаток №2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2Б/0178 від 28.02.2025 року, згідно п.1 якого плата за надані адвокатським об`єднанням послуги на виконання Договору про надання правової допомоги, пов`язану з судовим вирішенням спору щодо відшкодування шкоди становить 3000 гривень за 1 годину роботи. Згідно наданого представником позивача Детального опису робіт (наданих послуг) вартість наданих послуг становить 18000 гривень.
Таким чином, враховуючи виконані роботи, складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 258, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" на користь ОСОБА_2 87 182,09 грн. (вісімдесят сім тисяч сто вісімдесят дві гривні 09 копійок), відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 149 835,60 гривень (сто сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 60 копійок) відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан" на користь ОСОБА_2 1251,90 грн. витрат на проведення оцінки пошкоджень транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності, 871,73 грн. судового збору та 5007,67 грн. витрат на правову допомогу, загалом 7131,30 гривень (сім тисяч сто тридцять одна гривня 30 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2151,90 грн. витрат на проведення оцінки пошкоджень транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності, 1498,38 грн. судового збору та 8607,53 грн. витрат на правову допомогу, загалом 12257,81 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 81 копійка).
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Гардіан", код ЄДРПОУ: 35417298, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського,96.
Відповідач 2: ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 06.07.2026 року.

Головуючий Мичка Б.Р.