П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16577/22	

Головуючий І інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали - 06.05.2026р.) про прийняття звіту про виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
14.07.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ТУ ССО у Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у не виданні наказів про виплату йому додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022р. по 18.07.2022р., а з 19.07.2022р. по 18.10.2022р. в розмірі до 30000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;
- зобов`язати відповідача видати накази про виплату йому додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 року по 18.10.2022 року в розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у не нарахуванні і невиплаті йому додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022р. по 18.07.2022р., а з 19.07.2022р. по 18.10.2022р. в розмірі до 30000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022р. по 18.07.2022р., а з 19.07.2022р. по 18.10.2022р. по день ухвалення судового рішення - в розмірі до 30000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. 
Ухвалою суду 1-ї інстанції від 13.04.2023р. залучено ДСА України до участі у справі в якості другого відповідача.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023р. позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ТУ ССО у Одеській області стосовно не нарахування і невиплати ОСОБА_1 з 24.02.2022р. по 18.10.2022р. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022р. по 18.10.2022р. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили - 21.12.2023р.
13.02.2026р. ухвалою Одеського окружного адміністративного суду відповідача зобов`язано подати до суду звіт про виконання судового рішення від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22 у місячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.
13.03.2026р. від ТУ ССО у Одеській області до суду 1-ї інстанції надійшов звіт про виконання рішення суду у справі №420/16577/22.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026р. прийнято звіт ТУ ССО у Одеській області про виконання судового рішення від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22 (з урахуванням додаткового судового рішення від 24.11.2023р. про стягнення витрат на правничу допомогу) в частині здійснення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022р. по 18.10.2023р. та про виконання додаткового судового рішення від 24.11.2023р. у справі №420/16577/22 щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Встановлено ТУ ССО у Одеській області новий строк для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду від 20.11.2023р. у справі № 420/16577/22 у відповідній частині - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
14.04.2026р. ТУ ССО у Одеській області подано до суду першої інстанції звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/16577/22.
В звіті відповідачем зазначено, що бюджетні асигнування необхідні для повного виконання судового рішення ТУ ССО у Одеській області від центрального органу управління (як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня) не отримано. Територіальним управлінням здійснюються всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання необхідного фінансування від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня для повного виконання рішення суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року (постановленою в порядку письмового провадження) прийнято звіт ТУ ССО у Одеській області про виконання рішення суду у справі №420/16577/22. Встановлено ТУ ССО у Одеській області новий строк для подання до суду 1-ї інстанції звіту про виконання рішення суду від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22 в частині здійснення виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022р. по 18.10.2023р. - протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали.
При цьому, ТУ ССО у Одеській області зобов`язано надати до суду відомості про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22, а саме:
- прізвище, ім`я, по-батькові;
- реєстраційний номер облікової картки платника податків керівника;
- зареєстроване місце його проживання.
Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 08.05.2026р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2026р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту ТУ ССО у Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22, а також застосувати до керівника ТУ ССО у Одеській області найбільш суворі заходи судового контролю, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, у тому числі штраф у максимальному розмірі, передбаченому законом.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2026р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
28.05.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.
Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Положеннями ч.2 ст.55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або ж бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Як передбачено у ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання ж судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 ст.14 КАС України).
За приписами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив про те, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції» Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Також, варто звернути увагу на те, що обов`язковість виконання судового рішення є однією зі складових елементів вимоги щодо ефективного правосуддя, яка виражається, головним чином, у тому, що державні органи зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio» (в силу своєї посади та визначених законом повноважень). Виконання рішення суду повинно бути справедливим, швидким, ефективним та пропорційним, тобто для цього мають бути забезпечені необхідні кошти та чіткі правові норми, що визначають доступні ресурси, відповідальні органи та механізми повного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не виконано рішення суду від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22 у повному обсязі. У той же час, матеріали даної справи підтверджують вчинення керівником ТУ ССО у Одеській області дій, спрямованих на виконання рішення суду та встановлення бюджетних асигнувань, яке стосується здійснення виплат, проте внаслідок того, що розпорядником бюджетних коштів другого рівня є центральний орган управління ССО, а Територіальні управління є розпорядниками бюджетних коштів третього рівня та відповідно до ч.7 ст.161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування ССО здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, судове рішення залишається невиконаним в частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022р. по 18.10.2023р.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано, зокрема, ст.382 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або ж за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах із приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
У ч.ч.1-5, 11 ст.382-3 КАС України регламентовано, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч.5 ст.382-1 Кодексу.
При цьому, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, чи заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог ч.2 та/або 3 ст.382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до ч.3 ст.382-1 цього Кодексу або ж за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або ж звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних чи соціальних тощо), то суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч.3 ст.382-1 цього Кодексу.
Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням судового рішення, механізм якого унормований, у тому числі, й ст.382 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання рішення суду. Судом можуть бути вжиті заходи реагування у межах судового контролю за виконанням рішень суду у формі встановлення нового строку для подачі звіту та/або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.
Підставами його застосування є, відповідно, неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або ж якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення (дій зобов`язального характеру) є неповажними.
Як уже встановлено судами обох інстанцій та підтверджується матеріалами справи, Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22 зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022р. по 18.10.2022р. 
Враховуючи вищевказане, відповідач з дня набрання даним рішенням суду законної сили, був зобов`язаний виконати таке рішення суду.
Втім, як вбачається зі звіту ТУ ССО у Одеській області, на виконання зазначеного рішення суду, відповідачем забезпечено часткове виконання основного та повне виконання додаткового рішення у зазначеній справі, а саме: 04.01.2024р. відкрито рахунок у ГУ ДКСУ в Одеській області за бюджетною програмою за КПКВК 0501150 «Загальний фонд»; 15.12.2023р. направлено лист до центрального органу управління ССО щодо виділення додаткових кошторисних призначень на суму 277676,27 грн.; направлені доповідні записки із запитами на отримання фінансування для повного виконання вказаного вище судового рішення, а саме: 27.02.2024р. за вих.№46.06-193/вн; 14.01.2025р. за вих.№46.06-35/вн; 05.02.2026р. за вих.№46.06-140/вн; 25.02.2026р. за вих.№46.06-224/вн; 24.03.2026 за вих.№46.06-328/вн. 
У зв`язку з відсутністю в кошторисах ТУ ССО у Одеській області на 2024-2025р.р. бюджетних асигнувань, виконання судового рішення в частині нарахування та виплати додаткової винагороди виконано частково. 
Разом із тим, бюджетні асигнування необхідні для повного виконання рішення суду ТУ ССО у Одеській області від центрального органу управління (як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня) не отримало. 
Викладені обставини, на переконання суду 1-ї інстанції, свідчили про наявність підстав для прийняття звіту про виконання заявником рішення суду від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22.
Між тим, колегія суддів вважає помилковими зазначені висновки суду першої інстанції, так як без фактичної виплати позивачу нарахованих коштів, судове рішення від 20.11.2023р. у справі №420/16577/22 не може вважатись виконаним, адже порядок та спосіб, у який таке судове рішення мало бути виконано, чітко встановлений у його резолютивній частині.
У цьому контексті, колегія суддів акцентує увагу на тому, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність прийняття звіту відповідача про виконання судового рішення від 20.11.2023р., так як відповідне судове рішення беззаперечно залишається невиконаним.
Більш того, поданий відповідачем звіт не містив орієнтовних строків виконання рішення суду у цій справі та їх обґрунтування, що у відповідності до ч.2 ст.382-3 КАС України є безумовною підставою для відмови у прийнятті звіту.
Разом із тим, Верховний Суд України у своїх постановах, зокрема, від 24.01.2018р. у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018р. у справі №757/29541/14-а від 21.08.2019р. у справі №754/3105/17, від 21.05.2020р. у справі №310/6910/16-а неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 13.11.2025р. у справі №640/16655/21.
У той же час, не слід залишати поза увагою те, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Відповідні засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.05.2021р. у справі №9901/598/19 та від 01.02.2022р. у справа №420/177/20.
На підставі викладеного та з метою належного судового контролю за виконанням рішення у цій справі, яке набрало законної сили, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у прийнятті зву про виконання судового рішення та, відповідно, погодитися з висновками суду 1-ї інстанції в частині встановлення для суб`єкта владних повноважень 30-денного строку на виконання судового рішення у справі №420/16577/22 та подання відповідного звіту до суду першої інстанції з дати вирішення порушеного процесуального питання.
Разом із тим, визначаючись щодо інших вимог апеляційної скарги позивача, слід зазначити про те, що специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не було забезпечено виконання рішення суду та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або ж у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Отже, у даному конкретному випадку, жодні підстави для накладення на керівника відповідача штрафу за неподання звіту чи невиконання рішення - відсутні.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги лише частково знайшли своє підтвердження.
Як передбачено ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки судом 1-ї інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для даної справи, що призвело до частково неправильного вирішення відповідного процесуального питання, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду попередньої інстанції - скасуванню в частині прийняття звіту ТУ ССО у Одеській області, з ухваленням нового судового рішення - про відмову у прийнятті наданого відповідачем звіту.
Керуючись ст.ст.249,308,311,315,317,321,322,325,328,382 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року - в частині прийняття звіту про виконання судового рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 року у справі №420/16577/22 (з урахуванням додаткового судового рішення від 24.11.2023 року щодо стягнення витрат на правничу допомогу) в частині здійснення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022 року по 18.10.2023 року та про виконання додаткового судового рішення від 24.11.2023 року у справі №420/16577/22 щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 
У задоволенні решти вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 07.07.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: В.А. Голуб 

В.О. Скрипченко