ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2026 року 	Справа № 280/4534/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС у Запорізькій області 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач 1), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 2), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, яка виразилася у непереданні до органів Пенсійного фонду України відносно позивача за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003: податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ; звіту про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення;
зобов`язати відповідача 1 передати до органів Пенсійного фонду України:- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ; звіт про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення, відносно позивача за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003;
визнати протиправною бездіяльність відповідача 2, яка виразилася у невнесенні до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфіковані відомості щодо сум виплаченого грошового забезпечення та сплату страхових внесків відповідачу за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003;
зобов`язати відповідача 2 внести до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфіковані відомості щодо сум виплаченого грошового забезпечення та сплату страхових внесків позивачу за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003.
На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що під час проходження служби у податковій міліції йому було нараховане та виплачене грошове забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії, про що свідчить видана 09.01.2026 ГУ ДФС у Запорізькій області Довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески вих. № 2. Разом із цим, відповідно витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 30.04.2026 в розділі «Відомості, щодо нарахованої заробітної плати (доходу) застрахованої особи, що враховується для розрахунку страхових виплат та страхового стажу» відсутні відомості щодо виплаченого йому грошового забезпечення (заробітної плати). Вказує, що відсутність в Реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих даних щодо виплачених йому сум грошового забезпечення та сплату страхових внесків за період моєї служби з 15.10.2001 по 26.06.2003 позбавляють його конституційного права на належний соціальний захист передбачений ч. 1 ст. 46 Конституції України. Противоправна бездіяльність відповідачів, яка порушує його конституційне право, змусила позивача звернутись з даним позовом до суд.
Ухвалою судді від 18.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач 2 позов не визнав, 01.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» направив відзивна позовну заяву (вх. №30371), у якому наголошує, що відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року до Реєстру застрахованих осіб вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, а у разі припинення страхувальника на підставі відомостей, поданих правонаступником, у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника відповідно до рішення суду, що набрало законної сили. Водночас, відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні. Щодо питання про зобов`язання відповідача 2 внести до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфіковані відомості щодо сум виплаченого грошового забезпечення та сплату страхових внесків позивачу за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003, зазначає, що такі вимоги спрямовані на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних. На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні позовної заяви відмовити.
Відповідач 1 позов також не визнав, до матеріалів справи долучив відзив на позовну заяву (вх. №31473 від 05.06.2026), у якому звертає увагу, що податкові міліціонери до 2007 року не вважались застрахованими особами в системі пенсійного забезпечення, не мали страхового стажу, не передбачалось чинним законодавством надання по ним звітності до органів Пенсійного фонду України, їх облік здійснювався окремо у відомчих системах, а пенсійне забезпечення залишалось за спеціальним Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01.10.2017 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV доповнено абзацом другим, на виконання якого ОСОБА_1 видана за його заявою довідка від 09.01.2026 №2 про те, що він з 15.10.2001 по 01.04.2002 проходив службу в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області, з 01.04.2002 по 26.06.2003 проходив службу у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області, що у періоди його служби нараховані суми грошового забезпечення та зроблена відмітка про сплату страхових внесків «Ні». Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.10.2001 по 01.04.2002 проходив службу в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області, з 01.04.2002 по 26.06.2003 проходив службу у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області, про що свідчить трудова книжка НОМЕР_1 від 01.08.1991.
Під час проходження служби позивачу було нараховане та виплачене грошове забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії, про що свідчить Довідка від 09.01.2026 № 2 про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, видана ГУ ДФС у Запорізькій області.
26.12.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області на звернення позивача надано відповідь №27472-30630/К-06/8-0800/25 від 24.12.2025, в якій зазначено, що інформацію про трудові відносини та кількість днів страхового стажу у обліковій картці реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яка міститься на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України (за СПОВ), розраховано автоматично за даними річних звітів страхувальників за період з 17.07.2001 відповідно до Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за № 1000/9599. Разом з тим, щодо відсутності відомостей про грошове забезпечення та сплати страхових внесків (за якими обчислюється страховий стаж) та з питання подання звітності за період з 01.07.2000 по 02.07.2001 по страхувальнику Запорізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, та за період з 15.10.2001 по 26.06.2003 по страхувальнику Державна податкова адміністрація у Запорізькій області, запропоновано звернутися до вищезазначеного страхувальника.
05.01.2026 позивачем направлено звернення до ГУ ДФС у Запорізькій області, в якому просив внести до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфіковані відомості про виплачене мені грошове забезпечення та сплату страхових внесків за мене за період проходження мною служби в податковій міліції ДПА у Запорізькій області в період з 15.10.2001 по 26.06.2003.
Однак, позивачем отримано лист-відповідь ГУ ДФС у Запорізькій області № 26/6/08-01-01-ЛК від 26.02.2026, якою фактично було відмовлено у внесенні до ДРЗДСС персоніфікованих відомостей про виплачене йому грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період проходження ним служби в структурних підрозділах ДПА у Запорізькій області в період з 15.10.2001 по 26.06.2003 із посиланням на те, що відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України згідно з автоматизованим порядком передачі вказаних даних до Пенсійного фонду від органів податкової служби.
26.02.2026 позивачем повторно направлено звернення до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо внесення персоніфікованих відомостей в Реєстр застрахованих осіб. До зазначеного звернення було додано документи щодо проходження ним служби, в тому числі довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески вих. № 2, видана ГУ ДФС у Запорізькій області 09.01.2026, в якій містяться інформація щодо сум нарахованого та виплаченого грошового забезпечення та сплату страхових внесків, які враховуються при обчислення пенсії.
Відповідач 2 у відповіді №14358-12330/К-02/8-0800/26 від 30.03.2025 повідомив, що станом на сьогодні в Реєстрі застрахованих осіб наявна сканована копія трудової книжки, військового квитка та диплому позивача, усі періоди трудової діяльності позивача оцифровані шляхом доповнення персональної облікової картки застрахованих осіб в Реєстрі застрахованих осіб інформацію відповідно наданих сканованих копій з 01.09.1991 по 30.06.1994, з 01.09.1996 по 16.06.1998, з 14.08.1998 по 03.05.2001 (освіта), з 01.08.1991 (основна робота), з 23.12.1994 по 24.06.1996 (строкова служба), з 01.09.1998 по 02.07.2001, з 15.10.2001 по 26.06.2003 (служба в силових структурах), з 22.07.2003 по 04.09.2003 (безробіття).
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року (далі - Закон №1058-IV).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1058-IV:
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до частин першої, другої, статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Статтями 11, 14 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та страхувальників.
Військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового та начальницького складу включено до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, Законом України від 03.04.2007 №857 «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», доповнивши статтю 11 пунктом 17.
Частиною 1 статті 21 Закону №1058-IV установлено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Наведеними правовими нормами визначено обов`язок роботодавця щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески (персоніфікованих відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб), правила зарахування органами Пенсійного фонду відповідних періодів до страхового стажу у цілях призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 19 частини 2 статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана вести відповідно до законодавства реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та у складі цього реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи пенсійного страхування.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), дія якого відповідно до статті 2 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.
Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб (пункт 1 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).
За змістом положень статті 16 Закону №2464-VI Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
У свою чергу, до обов`язків Пенсійного фонду та його територіальних органів стосовно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру відносяться: забезпечення своєчасного внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснення контролю за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру (частина 1 статті 14-1 Закону №2464-VI).
Згідно із частиною 6 статті 20 Закону №2464-VI зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Суд також враховує, що постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення №10-1), яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення №10-1, Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.
Нормами пункту 2 розділу ІІ Положення №10-1 визначено, що у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.
Згідно з пунктом 3 розділу IV Положення №10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до пункту 4 розділу IV Положення №10-1, у разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником. У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.
Отже, законодавцем встановлений послідовний алгоритм дій щодо внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб, змін та уточнень, згідно з яким органи Пенсійного фонду України вносять такі лише на підставі даних (звітності) наданих страхувальником (роботодавцем) чи його правонаступником та здійснюють контроль за достовірністю таких.
Абзацами 16, 17 підпункту 27 пункту 19 розділу I Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148-VIII) пункт 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV викладено у такій редакції: «Зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного Державною бюджету України. Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.».
Абзацом 4 підпункту 3 пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України визначити порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року стосовно військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських.
Відповідно до абзаців 16, 17 підпункту 27 пункту 19 розділу I та абзацу 4 підпункту 3 пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 770 (чинна з 28.08.2019) затверджено:
1. Порядок зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 року;
2. Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р., необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським (далі - Порядок №770).
Відповідно до пункту 1 Порядку №770 цей Порядок установлює механізм, форму та строки подання до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - територіальні органи Пенсійного фонду України) необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р. у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб).
За приписами пункту 3 Порядку №770 відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами № 8 ДР і № 1 ДФ за період, за який подано інформацію.
Крім цього, згідно з пунктом 4 Порядку №770, у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (далі - страхувальники), або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи), до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.
Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки: за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року - не пізніше ніж 1 грудня 2019 року; за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року - не пізніше ніж 1 травня 2020 року; за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2011 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2020 року; за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2021 року; за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року - не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.
Звіт подається у вигляді електронного документа (через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису). У разі неможливості подання звіту у вигляді електронного документа він подається на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника або уповноваженого органу та скріплений печаткою (за наявності) (подається страхувальником або уповноваженим органом разом із звітом в електронній формі на електронних носіях інформації) (пункт 5 Порядку №770).
Згідно з пунктом 14 Порядку №770 відповідальним за правильність заповнення звітності та достовірність даних є страхувальник або уповноважений орган.
Поряд з тим, пунктами 9, 10 Порядку №770 передбачено, що на територіальний орган Пенсійного фонду України покладено повноваження щодо звіряння звіту, поданого відповідно до цього Порядку, з поданими страхувальником або уповноваженим органом раніше відомостями щодо кількості осіб і сум грошового забезпечення. А у разі виявлення недостовірних або помилкових відомостей, поданих та/або накопичених в електронних базах даних реєстру застрахованих осіб, не пізніше ніж через два робочі дні орган Пенсійного фонду України повідомляє страхувальнику або уповноваженому органу про виявлення розбіжностей.
Пунктом 13 Порядку №770 також передбачено, що додаткові документи подаються страхувальником або уповноваженим органом, якщо у звіті не було зазначено застраховану особу.
Таким чином, суд зазначає, що аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок внесення відомостей про застрахованих осіб до реєстру, дозволяє дійти висновку, що такий обов`язок та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних несе саме страхувальник або уповноважений орган.
Суд з наданих позивачем доказів встановив, що у період з 15.10.2001 по 26.06.2003 позивач як платник податку обліковувався в Державній податкові адміністрації у Запорізькій області. 
Отже, обов`язок подання відомостей про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та іншої інформації, необхідної для обчислення, призначення та здійснення пенсійних виплат та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних покладено саме на страхувальника або уповноважений орган, тобто у даному випаду відповідача 1 - ГУ ДФС у Запорізькій області, як правонаступника ДПА у Запорізькій області, що саме відповідачем 1 не заперечується.
З аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що за відсутності податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позивача, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ щодо позивача, відповідач мав подати звіт про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України у строк до 01.12.2019.
Відповідачем 1 вказаний обов`язок не виконаний, чим порушено права позивача, оскільки наявна на момент розгляду справи у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж позивача не відповідає дійсності.
При цьому, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача 1 надати до органів Пенсійного фонду України відносно позивача податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ.
Одночасно суд не бере до уваги в якості належного обґрунтування посилання відповідача 1 на те, що з 11.10.2022 страховий стаж обчислюється на підставі довідки, як це передбачено ст. 24 Закону №1058-IV, оскільки данні Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування використовуються не лише для призначення пенсії за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а зміст статті 14-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» свідчить про те, що відомості, подані до реєстру, мають бути достовірними.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області внести до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфіковані відомості щодо сум виплаченого грошового забезпечення та сплату страхових внесків позивачу за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003 суд вважає такі звернуті на майбутнє, оскільки внесення відомостей про період проходження позивачем служби в підрозділах податкової міліції, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків до реєстру застрахованих осіб відповідачем 2 можливо за наявності звіту поданого страхувальником або його правонаступником, або на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді.
Отже, спору щодо невнесення відповідачем 2 певних даних на підставі отриманих від ДФС відомостей щодо позивача на час звернення до суду немає.
Відповідач 1 ще не подавав звіт про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині після подання до територіального управління Пенсійного фонду України такого звіту будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог, як передчасних.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).
Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 665,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області, яким вчинено протиправні дії, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правничу (правову) допомогу, проте жодних доказів здійснення позивачем витрат на правничу допомогу матеріали справи на момент ухвалення рішення по суті позовних вимог не містять. Крім того, позивач або представник позивача заяви про намір подати протягом п`яти днів після прийняття рішення по справі відповідні докази про витрати на правову допомогу у передбачений частиною 7 статті 139 КАС України спосіб та строк не подавали, а матеріали справи не містять. 
Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ 39396146), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо подання звіту про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 на виконання вимог пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 770 «Про затвердження порядків зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу та подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків стосовно військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб начальницького і рядового складу, поліцейських», а саме за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області подати до територіального органу Пенсійного фонду України за основним місцем обліку ОСОБА_1 звіти про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення на виконання вимог пункту 4 Постанови КМУ від 21.08.2019 № 770 «Про затвердження порядків зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу та подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків стосовно військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб начальницького і рядового складу, поліцейських», а саме за період проходження ним служби в підрозділах податковій міліції Державної податкової адміністрації у Запорізькій області з 15.10.2001 по 01.04.2002 та Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПА у Запорізькій області з 01.04.2002 по 26.06.2003.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 665,60 грн.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак