Справа № 930/745/26
Провадження №2/930/903/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
17.06.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкова М.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 182062 в електронній формі, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 10 811,00 грн.
Позивач зазначає, що кредитний договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання відповідачем індивідуальної частини договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором після проходження процедури ідентифікації та верифікації із використанням системи BankID НБУ. До укладення договору відповідачу було надано можливість ознайомитися з його умовами, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та правилами надання кредиту.
На виконання умов договору первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався своєчасно повернути суму кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання, передбачені договором.
10 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 10102025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 182062 від 05.05.2025 року, що підтверджується реєстром прав вимоги та актом приймання-передачі реєстру прав вимоги.
Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, унаслідок чого утворилася заборгованість, право вимоги щодо якої перейшло до позивача, останній просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 165,47 грн, яка складається з 9 811,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту, 6 753,47 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 601,00 грн заборгованості за комісією.
Позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 19 265,47 грн, до складу якої входять також штрафні санкції у розмірі 2 100,00 грн. Водночас вимоги про їх стягнення у межах даної справи не заявлено, у зв`язку з чим ціна позову визначена у розмірі 17 165,47 грн.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Ухвалою від 30.03.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ "ПриватБанк".
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву по справі не скористалася, будь-яких клопотань та заяв не надіслала, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши подані докази в їх сукупності відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 05 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 182062 в електронній формі.
Відповідно до статей 626, 627, 628, 638 ЦК України договір є домовленістю двох або більше сторін, сторони є вільними в укладенні договору, а договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором після проходження процедури ідентифікації та верифікації із використанням системи BankID НБУ. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства та він є належною правовою підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків сторін.
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Згідно з наданою банком випискою, 05 травня 2025 року на зазначену платіжну картку було зараховано грошові кошти у сумі 8 000,14 грн.
Разом із тим, із кредитного договору, графіка платежів та паспорта споживчого кредиту вбачається, що загальна сума кредиту становила 10 811,00 грн, з яких 8 000,14 грн підлягали перерахуванню на банківський рахунок (платіжну картку) відповідача, а 2 810,86 грн – спрямовувалися на погашення комісії за надання кредиту, яка відповідно до умов договору нараховувалася одноразово у день його укладення за рахунок кредитних коштів. Отже, спосіб надання кредиту був погоджений сторонами та передбачав як перерахування частини кредитних коштів безпосередньо позичальнику, так і використання іншої їх частини на виконання передбаченого договором грошового зобов`язання.
За таких обставин суд дійшов висновку, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту у повному обсязі та у спосіб, визначений кредитним договором.
10 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 10102025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 182062 від 05.05.2025 року.
Відповідно до статей 512, 514, 1077 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За приписами статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений договором строк, а згідно зі статтею 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Доказів її погашення або заперечень щодо розміру заявлених вимог відповідач суду не надав.
Оцінивши поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог у частині стягнення 9 811,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту та 6 753,47 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.
Разом із тим позивач також просить стягнути 601,00 грн заборгованості за комісією.
Судом встановлено, що відповідно до паспорта споживчого кредиту комісія за надання кредиту становить 2 810,86 грн, нараховується одноразово у день укладення кредитного договору за ставкою 26 % від загальної суми кредиту та сплачується за рахунок кредитних коштів.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний безоплатно надавати споживачу інформацію щодо умов кредитування та обслуговування кредиту. Умови договору про споживчий кредит, які передбачають оплатність дій кредитодавця, що здійснюються ним у власних інтересах або є складовою процесу надання кредиту, не відповідають вимогам зазначеного Закону.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, а також Верховний Суд у низці інших постанов дійшли висновку, що встановлення комісії за надання кредиту або за дії, які кредитодавець здійснює на виконання власного обов`язку з надання кредиту, суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та не створює для позичальника обов`язку зі сплати таких платежів.
Оскільки заявлена до стягнення сума 601,00 грн є частиною комісії за надання кредиту, яка нарахована саме за видачу кредитних коштів, а не за окрему додаткову послугу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для її стягнення.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом у загальному розмірі 16 564,47 грн, а в задоволенні вимоги про стягнення 601,00 грн комісії слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, долученою до матеріалів справи.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про відмову у стягненні комісії у розмірі 601,00 грн, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що із заявлених до стягнення 17 165,47 грн задоволенню підлягають вимоги на суму 16 564,47 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 569,18 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. На підтвердження понесення зазначених витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги, документи, що підтверджують обсяг наданих адвокатом послуг, та документи про їх оплату.
Відповідач правом на подання відзиву не скористалася, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявила, доказів їх неспівмірності суду не надала.
Відповідно до частин четвертої – шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
У пункті 3 частини третьої статті 141 ЦПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, обґрунтованість та пропорційність їх розміру до предмета спору, значення справи для сторін, поведінку сторін під час розгляду справи та інші обставини, що мають істотне значення.
У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК та пункту 3 частини третьої статті 141 ЦПК зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, за цим критерієм не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.(Ухвала ВС від 22 січня 2026 року у справі № 372/6826/24) 
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, обсяг виконаної представником позивача роботи, надані докази понесення витрат, а також відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо їх розміру та співмірності, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у повному заявленому розмірі 7 000,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 182062 від 05 травня 2025 року у загальному розмірі 16 564 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) гривні 47 копійок, яка складається з: 9 811 (дев`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 00 копійок – заборгованість за основною сумою кредиту; 6 753 (шість тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 47 копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 601 (шістсот одна) гривня 00 копійок – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 569 (дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 18 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко