17.08.2026  Справа № 363/1750/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 серпня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого–судді       Чіркова Г.Є., 
при секретарі         Лещенко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий кредит, порушує питання про стягнення з останньої заборгованості в розмірі 78 302 грн. 52 коп. (26 861 грн. 77 коп. – тіло кредиту, 51 440 грн. 75 коп. – проценти за користування кредитом), за кредитним договором №250310-004 від 10 березня 2025 року, а також судовий збір в розмірі 2 662 грн. 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Представник позивача в судове засідання не прибув, в позові просив про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позову, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Суд призначав справу до розгляду тричі, зокрема: 06 травня 2026 року, 24 червня 2026 року та 17 серпня 2026 року.
Проте, відповідачка, будучи неодноразово повідомленою про розгляд справи, до суду повторно не прибула, особисту участь у розгляді справи в суді не взяла, проте 18 березня 2026 року та 16 квітня 2026 року подала відзив, в якому висловила свої заперечення проти позову.
Водночас, 05 травня 2026 року подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитись з її матеріалами, 10 червня 2026 року та 17 серпня 2026 року подавала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням лікування, заперечиючи проти розгляду справи за її відсутності.
Втім, провадження у цій справі відкрито 20 березня 2026 року і до цього часу справа свого вирішення не знайшла. 
Суд зазначає, що відповідачка подала до суду відзив, а також мала право взяти участь в судовому засіданні по справі особисто або в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду на підставі ст. 212 ЦПК України чи залучити для представлення своїх інтересів при розгляді справи в суді представника, відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України.
Сам лише факт тривалого лікування, підставою для систематичного відкладення судових засідань бути не може, враховуючи, що вказана справа є малозначною, в якій ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є незначної складності та розглядається судом у спрощеному позовному провадженні, пріоритетним для якої є швидке вирішення, що відповідає завданням цивільного судочинства (ст.ст. 2, 19, 274 ЦПК України).
За змістом ст. 223 ЦПК України, повторна неявка учасника справи незалежно від причин неявки, не перешкоджає розгляду справи.
Відтак, оскільки суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у відсутність відповідача в загальному порядку.
Відповідачка подала до суду відзив, в якому зазначила, що визнає факт отримання кредитних коштів, однак не погоджується із розміром заявленої заборгованості у сумі 78 302 грн. 52 коп., оскільки вона є завищеною, необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами. Крім цього, здійснені нею платежі зараховані переважно на погашення процентів та комісій, а не тіла кредиту, що призвело до штучного збільшення заборгованості. Також зазначила, що перебуває у складному життєвому становищі, пов`язаному зі станом здоров`я, в умовах воєнного стану, що значно вплинуло на її платоспроможність.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Встановлено, що 10 березня 2025 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №250310-004, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором D58684.
Відповідно до п.п. 2.1, 3.1, 3.2., 3.5, 3.6., 3.13., 5.4., 5.5., 6.1., 6.2., 7.6., 7.6.1., 7.6.2., 7.6.3., 7.6.4., 9.1.2. кредитного Договору, номер картки: НОМЕР_1 .
Сума кредиту – 42 105 грн.26 коп.
Сума на картку – 40 000 грн.
Строк, на який надається кредит – 5 років.
Цільове призначення кредиту – ремонт квартири.
Денна процентна ставка – 0,99%.
Орієнтовна загальна вартість кредиту (за 5 років користування кредитом) – 795 705 грн. 02 коп.
Позичальнику надається кредит в розмірі передбаченому в. 3.1. Договору.
Позичальнику перераховується на його картковий рахунок сума зазначена в пункті 3.2. Договору в день укладення Договору.
Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок суми кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом з дати зарахування коштів на платіжну картку позичальника за процентними ставками, зазначеними в договорі
Протягом строку дії Договору тарифи та комісії за фінансовою послугою з надання кредиту змінюються у випадках і в порядку встановленому розділом 7 Договору. За додатковими та/або супутніми послугами кредитодавця чи третіх осіб, що надаються під час укладення договору розмір тарифів і комісій протягом строку дії Договору лишається незмінним.
Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Кредитодавець у письмовій формі повідомляє позичальника про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, позичальник вважається повідомленим на шостий день з моменту направлення на його поштову адресу, зазначену в цьому договорі, відповідного повідомлення, цінним листом з описом вкладення.
У разі наявності заборгованості позичальника сплачений ним платіж розподіляється наступним чином: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються нараховані пеня, штрафи та інші платежі відповідно до умов Договору; у четверту чергу сплачується сума дострокового повернення кредиту.
Зазначене також підтверджується довідкою про укладення договору паспортом споживчого кредиту
Із платіжної квитанції АТ «Ощадбанк» №1613 від 10 березня 2025 року вбачається, що 10 березня 2025 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 перераховано кошти у розмірі 40 000 грн, призначення платежу: номер картки НОМЕР_3 перерахування кредитних коштів згідно договору №250310-004 від 10.03.2025 р. без ПДВ, з вирахуванням комісії за оформлення 2 105 грн. 26 коп. 
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №250310-004 від 10 березня 2025 року №12/12/-7 від 12 грудня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 станом 12 грудня 2025 року складає 78 302 грн. 52 коп., з якої: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 26 816 грн. 77 коп., прострочена заборгованість за процентами – 50 908 грн. 59 коп., строкова заборгованість за процентами – 532 грн. 16 коп.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №250310-004 від 10 березня 2025 року за період з 10 березня 2025 року по 12 грудня 2025 року залишок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 12 грудня 2025 року становить78 302 грн. 52 коп., з якої: 26 861 грн. 77 коп.: сума заборгованості по тілу кредиту, 51 440 грн. 75 коп. –сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом.
Відповідачка частково погасила заборгованість, зокрема: 07 квітня 2025 року на суму 3 000 грн., 08 квітня 2025 року на суму 7 450 грн, 08 травня 2025 року10 449 грн, що в загальному розмірі становить: 20 899 грн, з яких: 15 243 грн. 49 коп. – сплачено на тіло кредита, 5 655 грн. 51 коп. – сплачено відсотки за користування кредиту, однак взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором в повній мірі не виконує, термін сплати коштів порушено.
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).
У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.
Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо:
1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;
2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитним договором №250310-004 від 10 березня 2025 року складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26 861 грн. 77 коп., процентів за користування кредитом в розмірі 51 440 грн. 75 коп., що в загальному розмірі становить 25 680 грн. 65 коп. та сумнівів у суду не викликає, коли доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією відповідачкою суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.
Доводи відповідачки про те, що здійснені нею платежі зараховані переважно на погашення процентів та комісій, а не тіла кредиту, що призвело до штучного збільшення заборгованості є безпідставними та на увагу суду не заслуговують, оскільки згідно розрахунку заборгованості платежі здійснені відповідачкою за кредитним договором №250310-004 від 10 березня 2025 року за період з 10 березня 2025 року по 12 грудня 2025 року враховувались, як на погашення заборгованості за тілом кредиту, так і за нарахованими відсотками, відповідно до умов п.п. 7.6.1.-7.6.4. кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 534 ЦПК України погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, а у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Відтак, підстав для зменшення нарахованих відсотків за користування кредитом в період з 10 березня 2025 року по 12 грудня 2025 року у суду немає. Не може суд врахувати й доводи відповідачки про погіршену платоспроможність для зменшення розміру стягнення нарахованих відсотків та тіла кредиту, оскільки таке умовам укладеного кредитного договору та вимогам Закону не відповідає, і підставою для зменшення розміру стягнення бути не може.
Отже, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, зважаючи на предмет позову, його ціну, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., які відповідають критерію розумності, співмірності із виконаною роботою та ціною позову.
Таким чином, судові витрати, які складаються з оплати витрат на професійну правничу допомогу, визнаних судом обґрунтованими на суму 7 000 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог (підтверджені документально: договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року, додатковою угодою №1 від 04 січня 2024 року та актом приймання передачі наданої правової допомоги №3 від 30 січня 2026 року до вказаного договору) та судового збору в розмірі 2 622 грн. 40 коп. (платіжна інструкція АТ «Комінбанк» №6330 від 27 січня 2026 року), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в зв`язку із задоволенням позову.
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,
вирішив:
позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 78 302 грн. 52 коп., а також судовий збір в розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., а всього 87 964 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 92 (дев`яносто дві) коп.
Повний текст рішення складено 20 серпня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36Д, прим. 65-з, ЄДРПОУ – 41125531.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя