справа № 619/5570/26
провадження № 3/619/1620/26

ПОСТАНОВА
 іменем України

03 вересня 2026 року м. Дергачі 
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Коваленко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
розглянув адміністративну справу, що надійшла з ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , 
 
установив:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшли матеріали з ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.
1. Зміст наданих до суду протоколів, позиції учасників справи
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №203459 від 10.08.2026,  ОСОБА_1 13.05.2026 за адресою: АДРЕСА_1 маючи злочинний умисел на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних систем з метою подальшого заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, здійснив переказ на свій рахунок 3000 грн, що належали ОСОБА_2 , дії правопорушника кваліфіковано за ч.2 ст.51 КУпАП.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 51 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, що передбачено ч. 2 ст. 268 КУпАП.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 не прибув, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Оголошення про його виклик в судове засідання здійснювався із зазначенням дати та часу розгляду справи розміщувалося у відповідному розділі на офіційному сайті суду, та електронна повістка у вигляді смс повідомлення була доставлено на його мобільний номер телефону у додатку Viber. 
Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, в матеріалах справи знаходиться заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
2. Релевантні джерела права
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»№ 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.
У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Відповідно до ч.1 до ст. 51 КУпАП, передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Відповідно до ч.2 до ст. 51 КУпАП, передбачено відповідальність за дію, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
3. Опис обставин, установлених під час розгляду справи, та оцінка аргументів учасників справи
З дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №203459 від 10.08.2026 у вину  ОСОБА_1 , ставиться те, що 13.05.2026 за адресою: АДРЕСА_1 маючи злочинний умисел на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних систем з метою подальшого заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, здійснив переказ на свій рахунок 3000 грн, що належали ОСОБА_2 .
Згідно матеріалів що додані до протоколу по адміністративне правопорушення, а саме:
-Рапорту від 21.07.2026.
-Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №42026222070000025 від 29.05.2026, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 361 КК України.
-Протоколу прийняття заяви від 20.05.2026. 03.06.2026 від ОСОБА_2 
-Протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2 від 03.06.2026 
-Пояснень ОСОБА_1 від 08.07.2026 
-Роздруківки з додатку банку 
-Опису речей та документів від 08.07.2026 
-Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 08.07.2026 
-Повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 21.07.2026 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, було встановлено, що 13.05.2026, у вечірній час доби, ОСОБА_1 , знаходився в житловому будинку на території свого житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де разом зі своєю подругою ОСОБА_2 , з якою мав близькі товариські відносини, проводив спільний час. Маючи злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем з метою подальшого заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, котрі зберігалися на рахунку потерпілої ОСОБА_3 в автоматизованій інформаційній системі АТ КБ «Приват Банк» «Privat24», ОСОБА_1 запропонував останній залишитися у нього вдома на ночівлю. Погодившись, близько 22:00 ОСОБА_2 пішла спати до однієї з кімнат будинку останнього, коли ОСОБА_1 перебував у приміщенні сусідньої кімнати, де переглядав телевізор. Дочекавшись коли ОСОБА_4 заснула, ОСОБА_1 взяв її мобільний телефон Хаоті Redmi 14C моделі 2409BRN2CY та вийняв з нього сім-карту оператора мобільного зв?язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_1 , після чого 14.05.2026 близько 01:00 дану сім-карту вставив до свого смартфону Xiaomi Redmi 14 моделі 24117RN76Е, а телефон повернув до кімнати де спала остання. З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем облікового запису потерпілої ОСОБА_3 в автоматизованій інформаційній системі АТ КБ «Приват Банк» «Privat24», яка згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на належному потерпілій банківському рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 (картка № НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 , в силу дружніх відносин з потерпілою, знаючи логін та комбінацію паролю-доступу користувача ОСОБА_3 до автоматизованої інформаційної системи АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_4 , з метою незаконного втручання в роботу автоматизованих систем , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, без дозволу власника, в період часу з 14 по 17 травня 2026 року, неодноразово вводив логін та пароль для входу до автоматизованої інформаційної системи «Privat24», внаслідок чого отримав доступ до персональних даних ОСОБА_3 , наявних в АТ КБ «Приват Банк», отримав доступ до банківського рахунку останньої по банківському рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 (картка № НОМЕР_3 ). 21.07.2026 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК У країни.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_2 пояснила, що 13.05.2026 року близько 13:00 вона приїхала в гості до свого знайомого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Там вони спілкувалися та вживали спиртні напої. Приблизно о 22 год 00 хв ОСОБА_2 лягла спати в одній із кімнат будинку. Прокинувшись орієнтовно о 01 год 00 хв (вже 14.05.2026), вона помітила відсутність  ОСОБА_1 . Заявниця вирішила зателефонувати йому, проте виявила, що з її мобільного телефона зникла SIM-карта. Перейшовши до іншої кімнати, потерпіла побачила ОСОБА_1 та запитала про місцезнаходження своєї SIM-карти. Останній відповів, що нічого не знає і картку не брав. Того ж дня, повернувшись додому, ОСОБА_2 дізналася від матері, що та намагалася зняти гроші з банківського рахунку потерпілої № НОМЕР_2 для купівлі продуктів, проте картка виявилася заблокованою. Згодом ОСОБА_2 вдалося відновити доступ до рахунку та увійти в додаток «Приват24». У вкладці «Транзакції» вона виявила, що 14.05.2026 року приблизно о 01 год 30 хв з її картки двома платежами було перераховано 3000 гривень на невідомий банківський рахунок. 
За вказаним фактом в єдиний реєстр досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 361 КК України (кримінальне провадження №42026222070000025 від 29.05.2026).
Отже судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 заведена
- кримінальна справа (ч. 1 ст. 361 КК України): суть порушення: Несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем. Для цієї статті не має значення сума збитків — сам факт безправного входу в додаток є закінченим кримінальним злочином. Доказів закриття кримінального провадження не надано.
- адміністративна справа (ч. 2 ст. 51 КУпАП): суть порушення: Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки чи шахрайства. Викрадення майна вважається дрібним (адміністративним), якщо його сума на момент вчинення не перевищує певного порогу (у 2026 р. цей поріг становить 3328 грн   ). Оскільки сума становить 3000 грн (що менше ніж 3328 грн), було складено саме адміністративний протокол за ч. 2 ст. 51 КУпАП , а не порушена кримінальна справа.
Окремо суд зауважує, що ситуація повністю відображає судову практику України у справах про кібершахрайство та викрадення грошей з рахунків. В даному випадку немає порушення принципу non bis in idem (нікого не можна двічі притягати до відповідальності за одне й те саме правопорушення) (ст. 61 Конституції). Смартфон/банкінг було зламано (це один злочин проти інформаційної безпеки), а гроші було привласнено (це інше правопорушення проти власності).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.
Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.
Вище перелічені докази, у розумінні ст. 251 КУпАП України, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою посадовою особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП не встановлено.
Отже, судом становлено, що своїми діями  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 КУпАП, а саме: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вартість викраденого майна (грошей) становить 3000 грн 00 коп.).
Згідно частини 2 статті 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.
Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, суддя вважає за необхідне притягнути до адміністративної відповідальності та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, достатнє для його виправлення, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Пунктом 5 частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 27, 33–36, 40-151, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Реквізити для сплати адміністративного штрафу по матеріалам про адміністративні правопорушення: р/р UA168999980314060542000020599, Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), КОД ЄДРПОУ 37874947, отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Дергачі/21081100, провадження № 3/619/2478/26, справа № 619/801/26.
Реквізити по сплаті судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» Дергачівський районний суд Харківської області, провадження № 3/619/2478/26, справа № 619/801/26
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Суддя  Н. В. Коваленко