ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/378/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К., 
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського»
на рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2025 (суддя Гоменюк З. П.) 
і постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 (головуючий суддя Орищин Г. В., судді Галушко Н. А., Желік М. Б.),
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 (суддя Гоменюк З. П.)
і постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 (головуючий суддя Орищин Г. В., судді Галушко Н. А., Желік М. Б.)
у справі № 914/378/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марлон Сіті»
до Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського»
про стягнення коштів,
(представники учасників судового процесу у судове засідання не з`явились)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав заявленого позову
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Марлон Сіті» (далі - позивач, ТОВ «Марлон Сіті») звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» (далі - відповідач, скаржник, ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського») про стягнення заборгованості у розмірі 2507732,34 грн, з яких: 2331554,50 грн - основна заборгованість (попередня оплата), 150355,34 грн - інфляційні втрати та 25822,50 грн - 3% річних.
2. В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Марлон Сіті» зазначає, що відповідачем не виконано у повному обсязі умов договору поставки, який укладений сторонами у спрощений спосіб, а відтак, останній не поставив позивачу попередньо оплачений ним товар на суму 2 331 554,50 грн.
Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень, ухвалених у цій справі
3. Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.11.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» на користь ТОВ «Марлон Сіті» 2507732,34 грн заборгованості, з яких: 2 331 554,50 грн - основна заборгованість, 150 355,34 грн - інфляційні втрати, 25 822,50 грн - 3% річних, та 30 092,79 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.
4. Місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення 2 331 554,50 грн основної заборгованості за договором поставки, оскільки доказів виконання в повному обсязі зобов`язань з поставки оплаченого товару відповідачем до справи не подано.
5. Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення поставки, у ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» виникло зобов`язання зі сплати на користь позивача інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України з моменту спливу 7-денного терміну відправлення вимоги, в порядку частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, про поставку непоставлених товарів, тобто з 01.10.2024.
6. Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 заяву ТОВ «Марлон Сіті» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» на користь ТОВ «Марлон Сіті» 25000,00 грн судових витрат на професійну правову допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи № 914/378/25. У задоволенні решти вимог відмовлено.
7. Місцевий господарський суд задовольняючи частково заяво позивача про ухвалення додаткового рішення виснував, що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, є доведеним, однак з урахуванням критеріїв, розумності, співмірності та інтересів обох сторін суд дійшов висновку не покладати на відповідача частину таких витрат у розмірі 25 000,00 грн.
8. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2025 залишено без змін.
9. Погоджуючись з висновками місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції виснував, що договір поставки не був виконаний у повному обсязі, що є порушенням частини першої статті 662 ЦК України, згідно з якою продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором.
10. Апеляційний господарський суд відхилив доводи ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» про те, що частина сплачених позивачем коштів була спрямована на оплату транспортних послуг, наданих ПАТ «Ірокс», зазначивши, що сам по собі факт перерахування відповідачем коштів третій особі без погодження з позивачем не змінює правової природи зобов`язання між сторонами договору поставки та не звільняє відповідача від обов`язку поставити оплачений товар у повному обсязі.
11. Апеляційний господарський суд виснував, що сукупність наданих позивачем доказів свідчить про належне повідомлення відповідача про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що спростовує доводи апелянта про відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.
12. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 залишено без змін.
13. Погоджуючись з висновками місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції діючи в межах повноважень, наданих процесуальним законом, здійснив оцінку того, яка частина заявлених витрат з врахуванням конкретних обставин справи, характеру вчинених процесуальних дій та результатів розгляду спору може бути віднесена на іншу сторону як така, що підлягає компенсації.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційні скарги та узагальнені доводи, наведені у них
14. ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
15. У цій касаційній скарзі скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини другої статті 287, частину третю статті 310 (пункт 4 частини другої статті 287) Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та зазначає, зокрема, таке: 
1) щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України
Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2026 у справі № 911/1916/25 та постанові від 20.06.2018 у справі № 925/1049/13, щодо застосування положень статті 530 Цивільного кодексу України в контексті строку, з початком перебігу якого зобов`язання боржника вважається протермінованим.
2) щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України (частина третя статті 310 статті 287 ГПК України)
Суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки не вирішив подане відповідачем клопотання про приєднання доказів, чим унеможливив встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
16. ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026, ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Марлон Сіті» від 26.11.2025 про ухвалення додаткового рішення.
17. Підставою касаційного оскарження цих судових рішень скаржник визначає підставу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, стверджуючи, що при їх ухваленні судами попередніх інстанцій не було ураховано висновки про застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, відповідно до яких відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позиція інших учасників справи
18. Позивач - ТОВ «Марлон Сіті», своїм правом подати відзив на касаційні скарги не скористався, відповідний відзив до Верховного Суду не подав.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
19. Як з`ясували суди попередніх інстанцій, між ТОВ «Марлон Сіті» та ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» укладено у спрощений спосіб договір поставки (усний договір), за умовами якого відповідач мав поставити будівельні матеріали, а позивач - оплатити їх.
20. На виконання умов договору поставки, у період з січня 2020 року по березень 2021 року, позивач здійснив оплату товару на рахунок відповідача в сумі 5309062,50 грн, що підтверджується виписками з рахунків ТОВ «Марлон Сіті» в АТ «Райффайзен Банк Аваль».
21. У період з 03.02.2020 по 30.06.2021, відповідач поставив позивачу будівельні матеріали на загальну суму 2 977 508,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.
22. У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив поставку оплаченого товару у повному обсязі, ТОВ «Марлон Сіті» направило на адресу ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» вимогу за № 24/09/2024 від 24.09.2024 про поставку товару на суму 2331554,50 грн у кількості та за розрахунком вартості одиниці товару на дату здійснення оплати згідно усного договору поставки на адресу місцезнаходження ТОВ «Марлон Сіті». Надсилання підтверджується описом вкладення у цінний лист із накладною за трекінговим номером 7902900046480 через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Вказана вимога залишена відповідачем без розгляду та виконання.
23. Надалі, ТОВ «Марлон Сіті» направило на адресу ПАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» претензію за № 29/10/2024 від 29.10.2024 щодо повернення коштів, що підтверджується описом вкладення у цінний лист із накладною за трекінговим номером 7902900065077 через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Однак, претензія також залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
24. Посилаючись на неповне виконання відповідачем умов договору поставки та непоставку попередньо оплаченого товару на суму 2331554,50 грн, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми, а також інфляційних втрат у розмірі 150 355,34 грн та 25822,50 грн 3% річних.
25. З довідки від 18.03.2025, долученої відповідачем після відкриття провадження у справі судом першої інстанції, вбачається інформація про обсяги та вартість перевезеної цегли з врахуванням ПДВ, зокрема на об`єкт Величковського 59 (ТОВ «Марлон Сіті») 923,52 тис. шт. цегли на суму 3703062,00 грн. Довідка складена та затверджена генеральним директором ПАТ «Ірокс» Микичаком І. П., який одночасно є т.в.о. голови правління ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського».
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
26. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27. Дослідивши в межах вимог касаційних скарг ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» наведені в них доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та перевіривши з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що подані у цій справі касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
28. Спір у справі стосується наявності (відсутності) підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості у розмірі 2507732,34 грн, з яких: 2331554,50 грн - основна заборгованість (попередня оплата), 150355,34 грн - інфляційні втрати та 25822,50 грн - 3% річних, внаслідок непоставки відповідачем позивачу попередньо оплаченого ним товару на суму 2331554,50 грн.
29. Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з того, що позивачем поданими доказами, які відповідають критеріям належності та вірогідності, підтверджено наведені обставини щодо укладення між сторонами договору поставки у спрощений спосіб, на виконання умов якого позивачем здійснено оплату на суму 5 309 062,50 грн, тоді як відповідач поставив товар лише на суму 2 977 508,00 грн.
30. Проте, під час розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги, ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» звернулось до суду апеляційної інстанції з клопотанням від 25.02.2026, яким додано докази (копії видаткових накладних), які, на його думку, стосуються предмета доказування та спростовують доводи позивача в частині існування заборгованості в розмірі 2 331 554,50 грн. Такі видаткові накладні не було долучено позивачем до позовної заяви.
31. При цьому, в обґрунтування підстав неможливості подати відповідні докази до суду першої інстанції, ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» посилалося в клопотанні на те, що станом на період розгляду справи в суді першої інстанції зазначені докази були відсутні у відповідача, оскільки підписані позивачем примірники не були повернуті перевізником - ПрАТ «Ірокс», та були надані йому лише листом від 19.02.2026.
32. Крім того, ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» звернулося до суду апеляційної інстанції з клопотанням від 09.03.2026 про долучення доказів з обґрунтуванням неможливості подати такі докази до суду першої інстанції, з яким також додано копії видаткових накладних, які, на думку відповідача, підтверджують зменшення загальної суми основної заборгованості на 247 114,00 грн, оскільки підтверджують факт поставки цегли відповідачем на суму більшу, ніж зазначає позивач у позовній заяві. 
33. Проте, суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо прийняття чи відмови у прийнятті додатково поданих доказів, залишивши їх поза увагою.
34. Так, відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
35. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
36. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
37. Невирішення судом апеляційної інстанції питання про прийняття чи відмову у прийнятті додатково поданих ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» доказів є порушенням цим судом норм процесуального права та підставою для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
38. Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 12.03.2020 у справі № 922/2017/17, від 21.01.2020 у справі № 925/358/19, від 14.07.2021 у справі № 15/109-10, на які посилається скаржник в касаційній скарзі.
39. Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що подані відповідачем докази не були досліджені судом апеляційної інстанції, а обґрунтування судом відмови у їх прийнятті - відсутнє, підтверджуються матеріалами справи, і є підставою для скасування оскаржуваної постанови Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, що вплинуло на встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
40. Що ж стосується інших доводів (аргументів) касаційної скарги, то вирішення питання судом касаційної інстанції щодо їх обґрунтованості є передчасним, з огляду на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, які, у свою чергу, вплинули на встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
41. Таким чином, з урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про те, що постанова Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки саме цим судом допущені відповідні порушення норм процесуального права.
42. Щодо оскарження скаржником додаткового рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатом перегляду додаткового рішення суду першої інстанції, Верховний Суд зазначає, що за змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21).
43. Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування судового рішення суду апеляційної інстанції у цій справі, то постанову суду апеляційної інстанції, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення суду першої інстанції, яке є похідним від первісного судового рішення і яке у зв`язку з направленням справи на новий розгляд підлягатиме повторному апеляційному перегляду, також слід скасувати (безвідносно до доводів касаційної скарги).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
44. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
45. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
46. За змістом частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
47. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частин третьої/ статті 310 ГПК України, касаційні скарги ПрАТ «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» необхідно задовольнити частково, постанови суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Розподіл судових витрат
48. Оскільки справа направляється на новий розгляд розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського» задовольнити частково.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 у справі № 914/378/25 скасувати.
3. Справу № 914/378/25 передати на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил