Справа № 493/1484/26 
Провадження № 2/493/1143/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року    м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Волошина І.С.
секретаря судового засідання Чабанюк І.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2026 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося через електронний кабінет системи «Електронний суд» до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.10.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про надання кредиту № 1454-4223.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту – 20,00% від суми кредиту; пільгова % ставка – 0,90% в день; знижена % ставка – 0,90 % в день;стандартна % ставка – 1,00 % в день.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору, а відповідач підтвердив виникнення в нього зобов`язань, отримавши кредитні кошти, та не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Відповідач порушила зазначені умови Кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит, та не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за Кредитним договором, тому станом на 06.05.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 22304,94 грн., а саме:заборгованість за кредитом – 5000,00 гривень;заборгованість за нарахованими процентами – 14230,00гривень; заборгованість по комісії – 574,94 гривень; заборгованість по штрафам – 2500,00 грн.
Посилаючись на зазначене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить суд стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1454-4223 від 01.10.2024 року в розмірі 22304,94 грн., та понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою судді від 16.07.2026 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково. Щодо заявлених сум зазначила про неспівмірність штрафних санкцій та відсотків. Сума нарахованих відсотків (14 230 грн) та штрафів (2 500 грн) майже в 3,5 рази перевищує саме тіло кредиту (5 000 грн), що є неспівмірним та порушує баланс інтересів сторін.
Також вона вказала, що вона є особою з інвалідністю 3-ї групи (безстроково) та стан її здоров`я суттєво обмежує її матеріальну спроможність, що робить нарахування таких високих відсотків та штрафів обтяжливим та ставить у вкрай скрутне матеріальне становище. Отримавши позовну заяву, вона невідкладно звернулася до позивача електронним листом, у якому чітко висловила готовність до мирного врегулювання спору та закриття питання шляхом списання надмірних відсотків і фіксації адекватної суми до сплати. Також відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.10.2024 року  ОСОБА_1 уклала з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Договір про відкриття кредитної лінії № 1454-4223, який відповідно до п. 3.8. та п.3.9. Договору укладений шляхом накладення позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А4283» та накладення кредитодавцем кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу. Примірник Договору з додатками до нього у вигляді електронного документа направляються в Особистий кабінет позичальника та на електронну адресу, зазначену позичальником.
При укладенні договору відповідачем здійснені дії з оформлення кредитної угоди за допомогою веб-сайту позивача, які свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору та без яких укладення договору було б неможливе, одними з яких є: створення заявки на отримання кредиту, самостійне внесення до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номеру своєї банківської картки для отримання кредиту, підписання Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатору.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту – 20,00% від суми кредиту; пільгова % ставка – 0,90% в день; знижена % ставка – 0,90 % в день;стандартна % ставка – 1,00 % в день.
Одночасно з Договором відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А4283» Правила відкриття кредитної лінії.
Також відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А3382» Паспорт споживчого кредиту, де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти.
Також в Паспорті зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Підтверджує отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.
ОСОБА_1 ознайомлена з графіком платежів за укладеним Договором, про що свідчить таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1454-4223, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором та засвідчена позивачем кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.
Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з такого.
Ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч.3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі ч.13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Зі змісту абз.3 ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Зі змісту ч.1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Положеннями ч.1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в сумі 5000 грн., перерахувавши їх на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту за кредитним договором № 1454-4223 від 01.10.2024 року за допомогою системи LiqPay, ID операції 2525711380.
Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі абз.1 ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається з копії розрахунку заборгованості за договором №1454-4223 від 01.10.2024 року, станом на 06.05.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить – 22304,94 грн, з яких основний борг – 5000,00 грн, залишок відсотків – 14230,00 грн.; заборгованість по комісії – 574,94 гривень; заборгованість по штрафам – 2500,00 грн.
Отже судом встановлено, що Договір про відкриття кредитної лінії № 1454-4223 від 01.10.2024 року, Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (Графік платежів за Договором) між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладені в електронній формі, так як містять електронні підписи відповідача та представника позивача, зі змісту яких вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для кредитних договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, з якими позичальник в свою чергу погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання зазначених документів, тому Договір, Правила відкриття кредитної лінії, Графік платежів мають силу договору, який вважається таким, що вчинений у письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.205 та ст.207 ЦК України.
В порушення зазначених норм ЦК України, умов Договору про відкриття кредитної лінії № 1454-4223 від 01.10.2024 року відповідач не надала позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, у ОСОБА_1 станом на 06.05.2026 року існує заборгованість за кредитом – 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 14230,00гривень; заборгованість по комісії – 574,94 гривень; заборгованість по штрафам – 2500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 1454-4223 від 01.10.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним Договором. В порушення вимог Закону, ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговану суму не повернула.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн. по вказаному вище договору є доведеною, а тому вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.
В позові позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 14230,00грн.
Проте, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з таких підстав.
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн., строк кредитування 300 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,00% в день користування кредитом.
Позивачем було заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19230,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14230,00 грн. заборгованість за відсотками.
Тобто заборгованість за відсотками майже в три рази перевищує заборгованість за основним боргом.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509, частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Первісний кредитор як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору кредиту на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не могла оцінити належно. 
Разом з тим, згідно ч.ч.1-2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.
Аналогічний висновок міститься у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.02.2025 року, у справі № 679/1103/23.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, а також суд бере до уваги., що відповідач є особою з інвалідністю 3-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ №495251, що вказує що стан її здоров`я обмежує її працездатність та не дозволяє покращити фінансову спроможність, тому суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 5000,00 грн., а всього у розмірі 10000 грн. з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5000,00 грн. заборгованість за відсотками.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 574,94грн. суд зазначає наступне.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.»
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Закон №1734-VІІІ визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи вбачається, що умовами договору встановлено зобов`язання ОСОБА_1 сплатити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» комісію за видачу кредиту у розмірі 20% від суми виданого кредиту. 
Водночас у Договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умови кредитного договору про сплату ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» комісії є нікчемними. 
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 574,94 грн. задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам в розмірі 2500,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , тобто станом на 01.10.2024 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, у частині стягнення з відповідача заборгованості за штрафом в розмірі 2500,00 грн., слід відмовити.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1  на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 19230,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн. та заборгованості за відсотками – 14230,00 грн. В задоволенні іншої частини позову слід відмовити.
Позивач також у своєму позові просить стягнути з ОСОБА_1  понесених ним судових витрат на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. 
Зі змісту ч.1 ст.133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з наданої платіжної інструкції №54122 від 08.07.2026 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 205, 207, 526 , 610-612, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 211, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за Кредитним договором № 1454-4223 від 01.10.2024 року в сумі 10000 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 5000,00 грн., а також судовий збір в сумі 2 662,40 грн., а всього – 12662 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 31.08.2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

СУДДЯ